# data[].attributes.headline
Цікаві факти

# data[].attributes.subject
Цікаві факти

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка. Цікаві факти.

# data[].attributes.headline
Життя і творчість 

# data[].attributes.subject
Життя і творчість 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ольга Гродзіцька

# data[].attributes.attachment_link.title
Життя і творчість  Лесі Українки. Презентація для учнів 2 - 6 класів

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Розумний котусь - онлайн школа

# data[].attributes.attachment_link.title
🎧Contra Spem Spero Леся Українка слухати 🪶 Без надії сподіваюсь Леся Українка | Вірші Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Розумний котусь - онлайн школа

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка Перемога (Довго я не хотіла коритись весні...) 💙💛Аудіовірші Лесі Українки

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Віршики для діток 

# data[].attributes.attachment_link.title
Леся Українка "Вишеньки"

# data[].attributes.headline
Три метелики

# data[].attributes.subject
Три метелики

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Грайся та розвивайся!

# data[].attributes.attachment_link.title
"Три метелики" Леся Українка 🦋 Казочка для дітей✨

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
* Без надії сподіваюсь! (Лат.)

Гетьте, думи, ви хмари осінні!
То ж тепера весна золота!
Чи то так у жалю, в голосінні
Проминуть молодії літа?

Ні, я хочу крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Жити хочу! Геть, думи сумні!

Я на вбогім сумнім перелозі
Буду сіять барвисті квітки,
Буду сіять квітки на морозі,
Буду лить на них сльози гіркі.

І від сліз тих гарячих розтане
Та кора льодовая, міцна,
Може, квіти зійдуть - і настане
Ще й для мене весела весна.

Я на гору круту крем'яную
Буду камінь важкий підіймать
І, несучи вагу ту страшную,
Буду пісню веселу співать.

В довгу, темную нічку невидну
Не стулю ні на хвильку очей -
Все шукатиму зірку провідну,
Ясну владарку темних ночей.

Так! я буду крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Буду жити! Геть, думи сумні!

[2 травня 1890 р.]

Подається за виданням: Леся Українка. Зібрання творів у 12 тт. - К. : Наукова думка, 1975 р., т. 1, с. 56.

Автограф поезії (Інститут літератури ім. Т. Г. Шевченка НАНУ, ф. 2, № 11, стор. 11 - 12) має дві строфи, відсутні у першодруку.

Для київського видання "На крилах пісень" Леся Українка скоротила твір ще на дві строфи - опущено сьому і восьму строфи першодруку.

***

Contra spem spero! - Першодрук

Гетьте, думи, ви, хмари осінні!
То ж тепера весна золота!
Чи то так у жалю, в голосінні
Проминуть молодії літа?

Ні, я хочу крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Жити хочу! Геть думи сумні!

Я на вбогім сумнім перелозі
Буду сіять барвисті квітки,
Буду сіять квітки на морозі,
Буду лить на них сльози гіркі.

І від сліз тих гарячих розтане
Та кора льодовая, міцна,
Може, квіти зійдуть - і настане
Ще й для мене весела весна.

Я на гору круту крем'яную
Буду камінь важкий підіймать
І, несучи вагу ту страшную,
Буду пісню веселу співать.

В довгу, темную нічку невидну
Не стулю ні на хвильку очей,
Все шукатиму зірку провідну,
Ясну владарку темних ночей.

Я не дам свому серденьку спати,
Хоч кругом буде тьма та нудьга,
Хоч я буду сама почувати,
Що на груди вже смерть наляга.

Смерть наляже на груди важенько,
Світ застеле суворая мла,
Але дужче заб'ється серденько,
Може, лютую смерть подола.

Так! я буду крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Буду жити! Геть думи сумні!

[2 травня 1890 р.]
***

Contra spem spero! - Автограф

Гетьте, думи, ви, хмари осінні!
То ж тепера весна золота!
Чи то так у жалю, в голосінні
Проминуть молодії літа?

Ні, я хочу крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Жити хочу! Геть думи сумні!

Я на вбогім сумнім перелозі
Буду сіять барвисті квітки,
Буду сіять квітки на морозі,
Буду лить на них сльози гіркі.

І від сліз тих гарячих розтане
Та кора льодовая, міцна,
Може, квіти зійдуть - і настане
Ще й для мене весела весна.

Я на гору круту крем'яную
Буду камінь важкий підіймать
І, несучи вагу ту страшную,
Буду пісню веселу співать.

Я співатиму пісню дзвінкую,
Розганятиму розпач тяжкий, -
Може, сам на ту гору крутую
Підійметься мій камінь важкий.

В довгу, темную нічку невидну
Не стулю ні на хвильку очей,
Все шукатиму зірку провідну,
Ясну владарку темних ночей.

Я не дам свому серденьку спати,
Хоч кругом буде тьма та нудьга,
Хоч я буду сама почувати,
Що на груди вже смерть наляга.

Буде погляд мій вельми палати,
Може, згинуть всі хмари сумні,
Може, зірка, як буде сіяти,
Ясний промінь пошле і мені.

Смерть наляже на груди важенько,
Світ застеле суворая мла,
Але дужче заб'ється серденько,
Може, лютую смерть подола.

Так! я буду крізь сльози сміятись,
Серед лиха співати пісні,
Без надії таки сподіватись,
Буду жити! Геть думи сумні!

[2 травня 1890 р.]

# data[].attributes.attachment_link.title
Contra spem spero! - Леся Українка, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Contra spem spero!" (автор: Українка Леся). Читати повністю електронну книгу Леся Українка - Contra spem spero! онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.headline
 Вірш "Перемога"

# data[].attributes.subject
 Вірш "Перемога"

# data[].attributes.attachment_link.title
Перемога — Леся Українка, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст ”Перемога” (автор: Українка Леся). Читати повністю електронну книгу Леся Українка — Перемога онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Вірш "Вишеньки"

# data[].attributes.subject
Вірш "Вишеньки"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
ВИШЕНЬКИ

Поблискують черешеньки
В листі зелененькім,
Черешеньки ваблять очі
Діточкам маленьким.
Дівчаточко й хлоп'яточко
Під деревцем скачуть,
Простягають рученята
Та мало не плачуть:
Раді б вишню з'їсти,
Та високо лізти,
Ой раді б зірвати,
Та годі дістати!
"Ой вишеньки-черешеньки,
Червонії, спілі,
Чого ж бо ви так високо
Виросли на гіллі!"
"Ой того ми так високо
Виросли на гіллі,-
Якби зросли низесенько,
Чи то ж би доспіли?"

За матеріалами: Леся Українка. "В дитячому крузі". Вірші, віршовані казки, уривки з поем. Львів. Видавництво "Каменяр", 1986 рік. Художник - Зеновія Юськів.

Більше творів Лесі Українки на нашому сайті:

Леся Українка (Лариса Косач). Вірші, життя і творчість.

У цьому розділі пропонуємо читачеві біографію і сторінки творчості славетної письменниці.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
леся українка

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
збірка в дитячому крузі

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
читати та слухати

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
відео українською онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
Вірш "Вишеньки" - зі збірки Лесі Українки "В дитячому крузі" (читати та слухати, відео)

# data[].attributes.attachment_link.description
вірш "Вишеньки" - зі збірки Лесі Українки "В дитячому крузі"

# data[].attributes.headline
"Три метелики"

# data[].attributes.subject
"Три метелики"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Були собі три метелики: один білий, другий червоний, а третій жовтий. Вони весело літали цілий день у великому саду, в соняшному світлі, перелітали з квітки на квітку, куштували медок і летіли далі.

Час їм дуже швидко минав. Вони так загралися, що й не зогляділися, що сонечко сховалося за хмари і пустився дощ.
Змокли метелики. Полетіли вони до своєї хатки, аж там біда: двері замкнені, а ключа ніде не можна знайти.

Що тут робити? За той час, що стояли перед дверима та не знали, що робити, змокли страшенно. Насилу вже крильцями ворушили. Ледве долетіли до туліпана, червоного з жовтими крапочками. Попросили його захисту:

- Любий туліпанчику, просимо тебе, відчини свій келих та сховай нас від дощу!
Туліпан подивився на них і промовив:
- Жовтого й червоного прийму, а білий нехай зостається надворі. - Але обидва метелики, жовтий і червоний, промовили:
- Коли ти не хочеш захистити нашого братика, білого метелика, то й ми краще на дощі будемо мокнути.

Метелики смутні полетіли до білої лілеї. Попросили й її, щоб сховала їх від дощу, але вона погоджувалася прийняти тільки білого. Тоді й він промовив:

- Сам-один не хочу ховатися в тебе! Або вже разом з своїми братами десь знайдемо захист, або вже вкупі бідувати будемо.
Почуло це з-за хмар сонечко, і схотілося йому побачити тих приятелів, що так один за одного обстоювали. Продерлося крізь хмари й кинуло на метеликів своє проміння. Зараз крильцята їм висохли, і самі вони зогрілися і знов літали, танцювали й раділи, як давніш, аж до самого вечора. А як сонечко зайшло за гору, то метелики полетіли додому спати.

Три метелики
Українська народна казка Кіровоградщини
(записав, упорядкував і літературно опрацював Микола Зінчук)

Одного літнього дня, коли сонечко послало на землю свої лагідні промінці, над клумбою, перелітаючи з квітки на квітку, літали три різнобарвні метелики. Вони водили повітряні хороводи, тріпочучи крильцями, пили медовий нектар із запашних квітів, і в цій приємній метушні навіть не помітили, як зненацька набігла темна хмаринка, небо насупило брови і посипав рясний дощ.

Метеликам ніде було подітися. Їхні тендітні крильця враз намокли і обважніли, стало холодно і незатишно. Та раптом друзі помітили на клумбі розкішну білу троянду, що хизувалася своєю вродою серед інших, менш помітних квітів. Вони підлетіли до королеви клумби і в один голос попросили:

- Біла трояндо, сховай, будь ласка, нас від дощу.

Та пихата квітка гордовито відповіла:

- Білого метелика сховаю під пелюстками, бо він схожий на мене, а інші летіть собі далі.

- Ні, я залишуся з друзями, - сказав білий метелик і вони попрямували далі.

Їм було дуже тяжко летіти і гірко переносити таку образу. Аж ось неподалік кокетливо посміхнулася до них гарна червона жоржина. Метелики миттю до неї, сподіваючись на порятунок.

- Допоможи нам, добра красуне, негоду перебути біля тебе, - звернулися метелики до квітки.

Та вона, ніби підслухавши розмову з трояндою, теж відповіла:

- Можу зігріти лише червоного метелика, він так пасує до моїх ніжних пелюсток. А більше мені ніхто не потрібний.

Болісно стало на душі у червоного метелика, але залишати наодинці з бідою своїх друзів він не став.

- Я полечу з усіма, - сказав і приєднався до них.

Вибиваючись із сил, друзі-метелики з останньою надією звернулися по допомогу до стрункої, але поважної літньої лілії, яка ледь визирала із-за великого куща півоній.

- Прийми нас під свої віти, добра ліліє, захисти від дощу, бо ми зовсім змокли, - в один голос благали метелики.

Але у відповідь лілія металевим голосом відповіла:

- Хай оранжевий лишається, він чимось схожий на мене, а інші летіть собі геть.

Та й жовтий метелик не погодився покинути друзів.

- Краще вже померти, аніж розлучитися, - впевнено випалив він.

Вони пригорнулися один до одного крильцями і заплакали від горя і образи. Аж раптом із-за хмаринки визирнуло лагідне сонечко, висушило метеликам крильця. Вони посміхнулися один одному і полетіли далі, назустріч сонцю і медовим травам, щоб дарувати іншим радість і добро.

Читайте українські народні казки: "Дідова дочка й бабина дочка", "Красний Іванко і закляте місто", "Розумниця", "Розум та щастя", "Про правду і кривду", "Мудра дівчина", "Про Жар-Птицю та Вовка", "Кирило Кожум'яка", "Яйце-райце", "Про бідного парубка й царівну". А також - народні казки зі збірки Івана Рудченка "Народныя Южнорусскія Сказки" 1869 року та інші.

Чимало українських письменників творили казки. Серед них Іван Франко, Леонід Глібов, Марко Вовчок, Леся Українка, Олена Пчілка, Юрій Федькович, Григорій Квітка-Основ'яненко, Левко Боровиковський, Петро Гулак-Артемовський, Євген Гребінка, Микола Костомаров, Пантелеймон Куліш, Юрій Федькович, Іван Наумович, Василь Сухомлинський та багато-багато інших. Всупереч труднощам історичного шляху, українська літературна казка розвивалася і свідчила про те, що в мистецьких пошуках українські письменники йшли в ногу з письменниками Європи і світу.

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
три метелики

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
народна казка

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
малюнки ростислава крамаря

# data[].attributes.attachment_link.title
Народна казка "Три метелики"

# data[].attributes.attachment_link.description
Три метелики. Народна казка Кіровоградщини. Малюнки Ростислава Крамаря.