# data[].attributes.headline
Багато пісень Володими

# data[].attributes.body
Багато пісень Володимир Івасюк писав під псевдонімом, оскільки не був членом спілки композиторів, а тому відомі колективи не мали права брати їх до репертуару. Попри це пісні Івасюка перемагали на багатьох конкурсах в СРСР та за кордоном, їх співали від Камчатки до Чорного моря, а «Червона рута» стала справжнім світовим шлягером. Пісня мала величезну популярність в Україні та стала однією з найвідоміших українських пісень у світі.

# data[].attributes.headline
Прощання, яке стало одним з перших мітингів непокори

# data[].attributes.subject
Прощання, яке стало одним з перших мітингів непокори

# data[].attributes.body
Некрологи і співчуття рідним Івасюка у газетах друкувати заборонили. У день похорону скрізь були призначені комсомольські збори з обов'язковою явкою, були вказівки із загрозою виключення та звільнення з роботи всіх, хто не з'явиться. Але людей було не стримати. Тисячі прийшли попрощатися з Івасюком.

Львівські таксисти не брали грошей за проїзд, а музиканти ввечері відмовилися грати у ресторанах міста. Дорога від помешкання Володимира до Личаківського цвинтаря була встелена живими квітами. Комуністи боялися, що похорон Володимира Івасюка може перерости в бунт.Після похорону багатьох звільнили, чимало людей потрапили за ґрати. Біля могили Івасюка цілодобово чергували працівники КДБ, вони записували всіх, хто приходив, і спалювали записки, які люди залишали.

# data[].attributes.headline
Смерть у Брюховицькому лісі

# data[].attributes.subject
Смерть у Брюховицькому лісі

# data[].attributes.body
24 квітня 1979 року в обід Івасюку зателефонували, він одягнувся, пішов до консерваторії й більше ніколи не повернувся.

Уже за день його відсутності рідні забили на сполох — але, за їхніми словами, Івасюка не поспішали шукати й відмовили в розміщенні оголошення на телебаченні про його зникнення.
18 травня, майже місяць потому, тіло Володимира знайшли на території військової частини в Брюховицькому лісі: Івасюк був повішеним на паску від свого плаща. Знайшов композитора солдат, який займався "полюванням на лисиць" — військове тренування на пошук об’єкта за радіосигналами.Ще до того, як офіційно завершилося розслідування, у газетах написали, що Івасюк скоїв самогубство й додали, що чутки про інші обставини смерті — вигадка.

# data[].attributes.headline
Про те, що Івасюк пе

# data[].attributes.body
Про те, що Івасюк передчував трагічні наслідки свого вибору, згадує чоловік сестри композитора.
"Володя був далекий від політики, але одного разу сказав татові: "Я вже дозрів, щоб мене розіп’яти. Я вже маю 30 років і дійшов до того стану, що мене можна розіп’яти, як Ісуса Христа".

# data[].attributes.headline
Національний вибір Івасюка

# data[].attributes.subject
Національний вибір Івасюка

# data[].attributes.body
Дослідниця Марічка Галабурда-Чигрин згадувала, що на 325 річницю Переяславської угоди українська радянська преса була сповнена прославленнями: "Слава! Тебе прославляємо, рідна Росіє, за правду твою, за вірність твою, за братерську любов!".

"Влада сподівалася, що й він, як і всі інші, дасть данину Москві. Він же улюблений композитор України, він же міг як ніхто інший вплинути "ідеологічно" на молодь. Але Володимир був безкомпромісним. Він хотів служити тільки українському народові. Час минав. Івасюк не створив нічого для прославлення горезвісного "воз’єднання". Він натомість взявся писати оперу з козацької доби", — пише вона.

# data[].attributes.headline
"Достовірно ж мо

# data[].attributes.body
"Достовірно ж можу стверджувати лише те, що саме в той час Володимир Івасюк мав "неприємності" (його слово) з працівниками КДБ. За два місяці до його незрозумілої смерті він у Києві розповідав мені із сумом, що вже не має сил протистояти тискові з боку працівників цієї організації, котрі надто "опікувалися" ним", — згадує Іван Лепша.

Про те, що Івасюк "попав у немилість" партії, свідчило й те, що він раз за разом за дивних обставин не отримував композиторських премій. Його не внесли в список Шевченківської премії, яку отримала театральна вистава "Прапороносці", для якої Івасюк написав музику. Не отримав він і премії Миколи Островського, хоч його кандидатуру рекомендували 12 членів правління Ради клубу творчої молоді.

# data[].attributes.headline
Слідкування КДБ

# data[].attributes.subject
Слідкування КДБ

# data[].attributes.body
Івасюк здобуває популярність у Сполучених Штатах, де вийшла його платівка. Артист отримав нечуваний гонорар і заразом — розмову із органами КДБ. Івасюку наполегливо рекомендували віддати гроші у такий собі "Фонд миру", що займався "поширенням соціалізму".

На що принциповий Івасюк відповів, що не фінансуватиме "терористичні організації".

Промовчав він тільки про те, що американського гонорару він і сам не бачив, бо його просто неможливо було отримати в умовах "залізної завіси".
Згодом він казав рідним і друзям, що КДБ стежить за ним.

# data[].attributes.headline
Радянська влада пере

# data[].attributes.body
Радянська влада перешкоджала Володимеру ще зі школи — не дивлячись на ідеально складені іспити, його не зарахували до Чернівецького медичного університету. Причина — перевернутий бюст Леніна у його рідному селищі. Компанія хлопців разом з Володею, бавлячись, закинула на вождя картуза. Коли спробувати зняти, погано закріплений бюст впав.

Тому замість медичного вишу відмінник Івасюк іде працювати на місцевий завод "Легмаш" штампувальником у фурнітурний цех. Але там йому знайшлося заняття до душі — серед заводських робітників Івасюк створює свій перший ансамбль "Буковинка".

# data[].attributes.headline
"Ворог народу" з юності

# data[].attributes.subject
"Ворог народу" з юності

# data[].attributes.body
У молодості Михайло відбував ув'язнення в радянських таборах за спробу перетину румунсько-радянського кордону — хотів вступити до університету. Тож родина була "на олівці" в КДБ як "неблагонадійні".

# data[].attributes.headline
Hародився 4 березня 

# data[].attributes.body
Hародився 4 березня 1949 р. у Кіцмані Чернівецької області в сім'ї вчителів Михайла та Софії Івасюків. У 3 роки з цікавістю спостерігав за репетиціями учительського хору, на які його часто брали батьки.

# data[].attributes.headline
Володимир Івасюк

# data[].attributes.subject
Володимир Івасюк