# data[].attributes.body
Drepturile omului sunt acele prerogative fundamentale pe care fiecare persoană le are în virtutea faptului că este om. Acestea sunt universale, inalienabile și interdependente. Evoluția conceptului de drepturi ale omului a cunoscut un avânt considerabil după cel de-al Doilea Război Mondial, ca reacție la atrocitățile comise și la nevoia de a crea un cadru juridic internațional pentru protejarea ființei umane.

Protecția internațională a drepturilor omului s-a concretizat prin acte normative fundamentale, începând cu Carta Națiunilor Unite (1945) și continuând cu Declarația Universală a Drepturilor Omului (1948). Ulterior, s-au dezvoltat instrumente regionale, cum ar fi Convenția Europeană a Drepturilor Omului (CEDO) și instituții internaționale specializate în apărarea acestor drepturi.

# data[].attributes.headline
Protecția internațională a drepturilor omului prin instituții ale dreptului internațional public

# data[].attributes.subject
Protecția internațională a drepturilor omului prin instituții ale dreptului internațional public

# data[].attributes.body
Pe lângă instituțiile specializate (precum Curtea Europeană a Drepturilor Omului), alte instituții ale Dreptului internațional public contribuie la apărarea drepturilor fundamentale. Printre acestea:

a) Organizația Națiunilor Unite (ONU)

ONU are un rol esențial în protejarea drepturilor omului, prin organisme precum:

Consiliul Drepturilor Omului – monitorizează respectarea drepturilor la nivel global.

Înaltul Comisariat pentru Drepturile Omului – sprijină dezvoltarea standardelor și monitorizarea acestora.

Comisiile speciale: comitetul pentru drepturile copilului, împotriva torturii, etc.

b) Curtea Internațională de Justiție (CIJ)

Deși CIJ nu este o curte specializată pe drepturile omului, poate interpreta tratate internaționale relevante și contribui indirect la consolidarea regimului juridic internațional al acestor drepturi.

c) Organizațiile regionale

Exemple includ:

Consiliul Europei, prin CEDO.

Organizația Statelor Americane (OEA) – cu Curtea Interamericană a Drepturilor Omului.

Uniunea Africană, cu Comisia Africană pentru Drepturile Omului și Popoarelor.

# data[].attributes.headline
Regimul juridic al drepturilor și libertăților garantate

# data[].attributes.subject
Regimul juridic al drepturilor și libertăților garantate

# data[].attributes.body
Drepturile omului sunt recunoscute prin convenții internaționale, tratate, constituții naționale și principii generale de drept. Regimul juridic presupune:

Recunoaștere normativă internațională și internă.

Justițiabilitate – posibilitatea de a invoca aceste drepturi în fața unei instanțe.

Mecanisme de monitorizare și sancționare a statelor care nu respectă drepturile.

Clasificarea drepturilor:

1. Drepturi civile și politice (ex: dreptul la viață, libertatea de exprimare)

2. Drepturi economice, sociale și culturale (ex: dreptul la muncă, educație)

3. Drepturi de solidaritate (ex: dreptul la un mediu sănătos)

# data[].attributes.headline
Dreptul european material al drepturilor omului

# data[].attributes.subject
Dreptul european material al drepturilor omului

# data[].attributes.body
Dreptul european este cel mai avansat sistem regional, axat pe:

Convenția Europeană a Drepturilor Omului (1950)

Protocoalele adiționale (ex: protecția proprietății, educația, votul)

Clasificarea drepturilor în CEDO:

Absolute: dreptul la viață (art. 2), interzicerea torturii (art. 3)

Relative: libertatea de exprimare, de întrunire

Conditionale: pot fi limitate în condiții stricte (ex: stare de urgență)

# data[].attributes.headline
Principii aplicabile în justiție din perspectiva Dreptului internațional al drepturilor omului

# data[].attributes.subject
Principii aplicabile în justiție din perspectiva Dreptului internațional al drepturilor omului

# data[].attributes.body
Dreptul internațional al drepturilor omului este guvernat de principii esențiale:

Nediscriminarea – toți indivizii se bucură de aceleași drepturi.

Universalitatea și indivizibilitatea – toate drepturile trebuie respectate în mod egal.

Proporționalitatea și necesitatea – limitările drepturilor trebuie să fie proporționale și justificate.

Preeminența dreptului (rule of law) – supremația legii în protejarea drepturilor.

# data[].attributes.headline
Noțiunea și trăsăturile DIDO (Dreptul Internațional al Drepturilor Omului)

# data[].attributes.subject
Noțiunea și trăsăturile DIDO (Dreptul Internațional al Drepturilor Omului)

# data[].attributes.body
DIDO reprezintă totalitatea normelor și principiilor internaționale care reglementează recunoașterea, respectarea și protecția drepturilor fundamentale.

Trăsături:

Este dinamic – evoluează odată cu schimbările sociale.

Este universal – vizează toate statele și toți indivizii.

Este obligatoriu, pentru statele parte în tratate internaționale relevante.

# data[].attributes.headline
Sursele și sistemele instituționale în DIDO

# data[].attributes.subject
Sursele și sistemele instituționale în DIDO

# data[].attributes.body
Surse:

Tratamente internaționale (ex: CEDO, Pactul internațional privind drepturile civile și politice)

Cutuma internațională

Principii generale de drept

Jurisprudența instanțelor internaționale

Sisteme instituționale:

1. Sistemul universal (ex: ONU, CIJ)

2. Sistemul regional european (ex: CEDO, Consiliul Europei)

3. Sistemul interamerican și african

# data[].attributes.body
Protecția internațională a drepturilor omului este rezultatul unei colaborări complexe între diverse instituții internaționale și regionale. Deși există provocări semnificative, arhitectura juridică internațională actuală oferă indivizilor instrumente reale de protecție. Consolidarea acestor mecanisme depinde de voința statelor și de presiunea societății civile.

# data[].attributes.body
Dreptul la viață este nucleul esențial al drepturilor fundamentale. Statul are obligația:

de a nu ucide (obligație negativă)

de a proteja viața (obligație pozitivă)

de a investiga eficient decesele suspecte