# data[].attributes.headline
החפץ הרב דורי שלי הוא כיסוי חלה 

# data[].attributes.subject
החפץ הרב דורי שלי הוא כיסוי חלה 

# data[].attributes.body
כיסוי חלה זה היה שייך לסבתא רבתא שלי זכרונה

לברכה אשר נפטרה בגיל 97 בישראל היא עלתה לארץ מארצות הברית בשנת 1946

# data[].attributes.attachment_caption
גביע קידוש עתיק מעל מאה שנה 

# data[].attributes.headline
הגביע היה שייך לסבא רב

# data[].attributes.body
הגביע היה שייך לסבא רבא שלי שבזמן שהוא ברח מביתו בשואה החביא את הגביע ועוד כמה פריטים במחבוא מתחת לאדמה בחצר ביתו.

הגביע שימש לקידוש בערבי שישי וגם בכל פסח ככוס של אליהו הנביא.

הרבה שנים אחרי המלחמה סבא רבא שלי חזר לכפר שלו ומצא את הפריטים שבמחבוא ומאז הגביע עובר במשפחה ובכל פסח משמש ככוס של אליהו הנביא.

# data[].attributes.headline
פתיליה ( כלי לבישול מזון על בסיס נפט )

# data[].attributes.subject
פתיליה ( כלי לבישול מזון על בסיס נפט )

# data[].attributes.body
הפתיליה הזאת נמצאת במשפחתנו שנים רבות, הפתיליה הייתה שייכת לסבתא רבתא שלי. היא הייתה משתמשת בזה כדי לבשל תבשילים טעימים. אמא שלי זוכרת עד היום, את הריח הנפלא של התבשילים שהיו מתבשלים על הפתיליות במטבח. הבית של סבתא רבתא שלי היה הקטן ולמרות זאת הכיל את כל המשפחה. סבתא רבתא שלי העבירה את הפתיליה לסבתא שלי ואז לאמא שלי.

# data[].attributes.body
השופר היה שייך לסבא וסבתא רבתא שלי,

בשנת 1921 כשהמשפחה עלתה לארץ הם לא יכלו לקחת הרבה חפצים ומכל החפצים היה להם חשוב מאוד לקחת איתם את השופר שסימל את יהודתם. שופר זה עתיק, עשוי קרן איל, שנשא עימו סיפורים של דורות - סיפורי תפילה, תקווה ומסורת.

מאז ועד היום נשמר השופר בביתם של סבא וסבתא רבתא ז"ל ועובר מדור לדור, לאורך כל השנים נהגו במשפחתי לתקוע בשופר בשמחת תורה כפי שנהג סבא רבא שלי.

# data[].attributes.body
את הפילון הזה נתן לסבתא רבתא שלי אבא שלה כשהייתה ילדה במהלך מלחמת העולם השנייה ומאז הוא נמצא במשפחה

# data[].attributes.headline
שרשרת עם תליון לב

# data[].attributes.subject
שרשרת עם תליון לב

# data[].attributes.body
הסיפור של השרשרת הזו מתחיל לפני כשמונים שנים, מעט לפני הקמת המדינה.

סבתא רבתא שלי קיבלה אותה כמתנת נישואים מחמותה. היא ענדה את השרשרת הזו שנים רבות. כאשר בתה אביגיל (סבתא שלי) התחתנה היא העבירה לה אותה וכשאמי שירלי התחתנה היא קיבלה את השרשרת.

לשרשרת הזו יש ערך רגשי גבוה מאוד, היא מאוד חשובה למשפחה ובעיקר לנשים. היא מסמלת מעבר לבגרות ולעצמאות, כל אחת שהגיעה לשלב חתונה קיבלה אותה ונשאה אותה על ליבה. לב על לב.

# data[].attributes.attachment_caption
זאת הייתה החנוכייה של סבא רבא שלי שהוא קיבל בצבא והיא עוברת מדור לדור במשפחתנו כבר עשרות שנים.

# data[].attributes.headline
שרשרת לב זהב של סבתא רבתא שלי

# data[].attributes.subject
שרשרת לב זהב של סבתא רבתא שלי

# data[].attributes.body
השרשרת הזאת הייתה של סבתא רבתא שלי-דינה זכרונה לברכה.

יום אחד סבתא דינה קראה לסבתא שלי זיוה לבוא לבקר אותה, כי הרגישה שחייבת לתת אותה בלי להסס.

אחרי שלושה ימים סבתא דינה נפטרה.

כשאמא שלי התחתנה, סבתא זיוה נתנה לה את השרשרת והיא אצל אמא שלי עד היום.

# data[].attributes.attachment_link.title
השרשרת של סבתא

# data[].attributes.headline
הספר הזה נכתב על ידי הרב חיים מורדכי לבטון שהיה הרב הראשי של חלאב וגם סבא רבא שלי (25 דורות אחורה).  הוא נולד לפני 625 שנה אחרי 14 אחים שניפטרו. הוא נודע בחוכמתו בתורה ומה שמעניין במיוחד זה שיום אחד הוא הלך ברחוב וסוחר מאיזה חנות ביקש ממנו שיכנס פנימה והציע לו שהוא יפרנס אותו ללא תמורה ככה שהוא יוכל להמשיך ללמוד תורה ואותו סוחר שהציע לפרנס אותו היה סבא רבא שלי 25 דורות אחורה מהצד של אבא שלי.

# data[].attributes.subject
הספר הזה נכתב על ידי הרב חיים מורדכי לבטון שהיה הרב הראשי של חלאב וגם סבא רבא שלי (25 דורות אחורה).  הוא נולד לפני 625 שנה אחרי 14 אחים שניפטרו. הוא נודע בחוכמתו בתורה ומה שמעניין במיוחד זה שיום אחד הוא הלך ברחוב וסוחר מאיזה חנות ביקש ממנו שיכנס פנימה והציע לו שהוא יפרנס אותו ללא תמורה ככה שהוא יוכל להמשיך ללמוד תורה ואותו סוחר שהציע לפרנס אותו היה סבא רבא שלי 25 דורות אחורה מהצד של אבא שלי.

# data[].attributes.headline
צמיד של סבתא  שלי

# data[].attributes.subject
צמיד של סבתא  שלי

# data[].attributes.body
אמא של סבתא רבתא שלי ניפטרה בגיל צעיר וסבתא רבתא היתה הבת הבכורה ואבא שלה נתן לה במתנה את הצמיד ביום שהיא התחתנה

את הצמיד סבתא רבתא נתנה לסבתא שלי ביום שהיה התחתנה

# data[].attributes.headline
ענבר  -הגדה של פסח

# data[].attributes.subject
ענבר  -הגדה של פסח

# data[].attributes.body
ההגדה הזו עוברת במשפחה מההורים של סבתא רבתא שלי ז"ל (סימי) לסבתא שלי ובעתיד תעבור גם אלינו.

שסבתא שלי עלתה ממרוקו לישראל היה חשוב להם לקחת את ההגדה הזו ששימשה אותם בכל סדר פסח.

גם אנחנו משתמשים בהגדה הזו בליל הסדר.

# data[].attributes.headline
כפית כסף עתיקה

# data[].attributes.subject
כפית כסף עתיקה

# data[].attributes.body
כפית זו היתה שייכת לסבתא רבתא שלי ז''ל

ועכשיו לאבא שלי. סבתא רבתא שלי נולדה בגיאורגיה בשנת 1928 ונפטרה ב2 לאפריל 2023.

# data[].attributes.headline
הצמיד שעבר מידור לדור במשפחה

# data[].attributes.subject
הצמיד שעבר מידור לדור במשפחה

# data[].attributes.body
זהו צמיד שעבר בדורות של המשפחה שלי מצד אמא מאמא של סבתא רבה שלי (איילה) שנתנה אותו לסבתא רבתה שלי ושמה הוא (שרה)וסבתא שרה נתנה אותו לסבתא שלי ששמה (מרטין)וסבתא שלי נתנה אותו לאמא שלי ששמה (אורית) ואמא שלי נתנה לי את הצמיד במתנה.

# data[].attributes.headline
הקומקום המרוקאי של סבא שלי

# data[].attributes.subject
הקומקום המרוקאי של סבא שלי

# data[].attributes.body
הקומקום שאנו רואים למעלה שייך לסבא שלי. הקומקום שייך במקור לאמא שלו שקיבלה אותו בחתונתה מהמשפחה שלה. בקומקום זה מכינים רק תה ירוק טבעי.

סבא שלי עלה ממרוקו ויחד איתו גם הקומקום.

היה מנהג בביתו שכל המשפחה יושבת מסביב לשולחן ושותה תה בבוקר, אחרי בית ספר ובימי שישי לפני בית הכנסת.

ליד התה הוא היה אוכל עוגיות שאמא שלו הכינה או פרוסת לחם עם חמאה.

הקומקום מסמל את ילדותו ואחדות משפחתו ומזכיר לו את בית.

# data[].attributes.attachment_link.title
הקומקום של סבא

# data[].attributes.body
מטבע זה היה שייך לסבא רבא שלי.זהו מטבע משנת 1902 של האימפריה הרוסית. כאשר סבא רבא שלי עלה לארץ היה אסור להוציא זהב ומתכות יקרות מברית המועצות. לכן, סבא רבא שלי החביא את מטבע זהב זה בתוך רגל של כיסא עץ, ושלח את הכיסא יחד עם שאר רהיטיו לארץ.

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונה של מטבע6

# data[].attributes.headline
גביע קידוש של סבא שלי שעבר מדור לדור מעיראק

# data[].attributes.subject
גביע קידוש של סבא שלי שעבר מדור לדור מעיראק

# data[].attributes.body
גביע קידוש שעבר במשפחה עוד מסבא רבא של סבא שלי. בכל ארוחת שישי כשאנחנו מתארחים אצל סבא וסבתא שלי אנחנו משתמשים בו לקידוש.

זה גביע קידוש נדיר מאוד מעיראק עשוי מכסף אמיתי, עם מכסה ותחתית, כנראה מהמאה ה-18.

# data[].attributes.attachment_caption
קנקן שסבתא רבא שלי- לינדה ז"ל קיבלה מאמה לפני שעלתה לישראל מטורקיה. הקנקן שימש בתור כלי להכנת משקה סוביה(משקה מגרעיני מלון שיהודי טורקיה שותים בצאת כיפור) 

# data[].attributes.headline
קנקן וצלחת אלה קנר

# data[].attributes.subject
קנקן וצלחת אלה קנר

# data[].attributes.body
הקנקן עומד על צלחת של סבתא רבה שלי - מלכה ז"ל בצלחת אנו נוהגים להגיש כיבוד בצאת כיפור

# data[].attributes.headline
המהראז' - מכתש

# data[].attributes.subject
המהראז' - מכתש

# data[].attributes.body
הסיפור על החפץ שלי הוא מאת סבא שלי- אלחנן חזן.

סבא וסבתא שלי נולדו במרוקו ומשם גם הגיע החפץ שלנו שעובר בדורות והוא המהראז'. המהראז' הוא מהשפה המרוקאית - הפירוש בעברית הוא מכתש,

הכלי [המהראז'] הוא היה כלי שהיה בכל בית מרוקאי. המהראז' היה משמש לכתישת תבלינים ופולי קפה, לדוגמא: כשהיו רוצים להכין קפה היו לקחים פולי קפה מועכים אותם עם המהראז' בעזרת העלי (הידית של המהראז')

# data[].attributes.body
בשנת 1933 סבא וסבתא של אמא שלי ברחו מפולין לצרפת וקנו את החנוכיה הזאת מצורף יהודי. סבא שלי (הבן שלהם) עלה לארץ ב1972 עם החנוכיה ומאז 92 שנה אנחנו מדליקים נרות בחנוכיה שלו.

# data[].attributes.headline
כוס קידוש עשויה מכסף 

# data[].attributes.subject
כוס קידוש עשויה מכסף 

# data[].attributes.body
זו היא כוס קידוש עשויה מכסף.

הכוס הזאת היתה של סבא רבא פיליפ, מצד אמא,

שהיה פרטיזן ולחם בגרמנים בזמן מלחמת העולם

השניה. אמא שלי קיבלה את הכוס מסבתא שקיבלה

אותה מאימה.

.

# data[].attributes.headline
ספר שושלת משפחתי 

# data[].attributes.subject
ספר שושלת משפחתי 

# data[].attributes.body
הספר שייך לסבא שמעון (אבא של אמא) שמתאר את הדרך שעשתה המשפחה שלו לאורך השנים.

סבא עלה לארץ מספרד.

סיפור החיים מתאר שושלת ארוכה של רבנים שהחלה בפולין ועם השואה נדדו לאזור ספרד.

אבא של סבא נאלץ להסתיר את זהותו כיהודי והיה איש צבא. הגנרל "פרנקו" גילה את יהדותו ולכן הם עזבו את ספרד כדי שלא יזיקו להם בגלל היותם יהודים

הספר מתאר את כל תולדות המשפחה וכתוב בספרדית.

# data[].attributes.headline
זהו ספר שהיה שייך למשפ

# data[].attributes.body
זהו ספר שהיה שייך למשפחה של אבי, לסבתא רבא שלי. מדובר בספר "מדינת היהודים" שנכתב על ידי הרצל, בשנת 1896. המהדורה הזו היא משנת 1936, שהודפסה 12 שנים לפני קום המדינה.

אבא שלי עלה לארץ מקנדה בשנת 2008 בשל היותו ציוני, ואחד מהדברים שנשא עימו לארץ הוא הספר הזה, שמהווה זיכרון למשפחתו וגם קשר של המשפחה לציונות.

הסבים שלי חלמו על מדינת ישראל, אבי חונך כציוני ועלה לארץ, והיום אני לומד בישראל ויכול להראות לחברי את הספר הזה, ולכן זוהי סגירת מעגל.

# data[].attributes.attachment_caption
הצלחת שייכת לסבתא שלי שקיבלה אותה מאמא שלה

# data[].attributes.body
"היו לנו כלים מיוחדים לפסח. הצלחת העמוקה היתה למרק. לכל ילד היתה צלחת והיינו עושים השוואות אילו יצורים מצויירים בשולי הצלחת ותמיד ניסינו לנחש מה הציור בתחתית הצלחת. את הפתרון ידענו רק אחרי שסיימנו את המרק."

# data[].attributes.headline
הברבור הזה היה של סבתא רבתה שלי זכירונה לברחה שהיא נתנה את זה לסבא שלי וסבא שלי נתן את זה לנו.

# data[].attributes.subject
הברבור הזה היה של סבתא רבתה שלי זכירונה לברחה שהיא נתנה את זה לסבא שלי וסבא שלי נתן את זה לנו.