# data[].attributes.attachment_link.title
Картотека  народних ігор   картотека.pptx

# data[].attributes.attachment_link.title
Мнемотаблиці Козаки 1 ч

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Василь Дорошенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Батькам на замітку «Українські народні ігри для дітей, від яких вони будуть в захваті»

# data[].attributes.attachment_link.title
Заняття Народні ігри

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Мала Сторінка

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
УКРАЇНСЬКІ НАРОДНІ ДИТЯЧІ ІГРИ ЯК ЗАСІБ ВИХОВАННЯ
Гра - важливий засіб виховання, який доступний кожному, має тісний зв'язок з життям. Граючись, дитина пізнає світ, навчається спілкування з іншими, виконує побутові дії, фантазує. Для маленької дитини гра - це життя.

Жива гра дає дитині можливість насолоджуватись вільним проявом своїх фізичних і духовних сил. В. О. Сухомлинський порівнював гру з „величезним світлим вікном, крізь яке в духовний світ дитини вливається живлющий потік уявлень, понять про навколишній світ".

За словами К. Д. Ушинського, у змісті народної гри є всі доступні форми навчання. Саме у процесі гри діти пізнають грамоту, вчаться рахувати, різнити кольори, виконувати повсякденні дії, набувають навичок самообслуговування та спілкування.

Видатний лікар та етнолог Є. Покровський називав дитячі ігри „вільним вираженням душевних та фізичних сил дитини". У грі дитина відображає те, що бачить в своїй сім'ї, віддзеркалює навколишній світ. Народні ігри несуть у собі джерело пізнання та виховання загальнолюдських цінностей. Вони бувають різними. Г. В. Довженко поділила українські народні дитячі ігри на такі групи: 1) ігри, де організуючим началом є пісня; б) ігри, де таким началом є діалог, який у поєднанні з рухами сприяє створенню розвинутої динамічної дії; 3) ігри, де є невеликий діалог, приспівочка або пісенька, які слабко пов'язані з самою дією.

Серед скарбів народної гри є забавлянки, хороводи, танці, віршовані історії, що не мають кінця, рухливі ігри.

Забавлянки, або утішки, потішки, чукалки - коротесенькі пісеньки чи віршики гумористично-жартівливого змісту, що супроводжуються відповідними рухами, активізують єдність слова та моторики дитини, розвивають її мовлення. Незважаючи на свою простоту, забавлянки сприяють жвавому спілкуванню з довкіллям, формують відчуття прекрасного.

Цим жанром здавна користувались дорослі у процесі спілкування з маленькими дітьми. Забавлянки співали тоді, коли дитина вже починала сидіти самостійно. Вони покликані стимулювати загальний розвиток дитини і мають практично-побутове призначення: активізувати дитину, заспокоїти її, викликати в неї позитивні емоції. 3абавлянки - напрочуд вдала й доцільна форма спілкування дорослих з дитиною, що сприяє гармонійному розвитку. Це спілкування викликає в маляти почуття фізичного комфорту, радість, активізує сприйняття рiзноманiтних зовнішніх подразників.

3абавлянки умовно можна поділити на ігри: з голівкою, пальчиками, ніжками, пiдкидання.

3абавлянки навчають праці. Пригадайте гру "Сорока-бiлобока". В забавлянці перед дитиною вимальовується ланцюг рiзноманiтних трудових дій, пов'язаних з домашнім господарством: рубання дров, носіння води, розпалювання печі, приготування каші. Народна система виховання змалечку спрямовувала дитину до працелюбності.

У потішках ми зустрічаємо також i невеличкі казки для найменших. Вони повторюються, мають свій ритм, стосуються звичайних побутових справ.
3абавлянка спонукає дитину до активної дії, будить позитивні емоції, сприяє фізичному розвитку дитини, розвиває мову та інтелект, формує моральні цiнностi, привчає до охайності й дисципліни.

В народних iгpax зустрічаємо хороводи, iгри-танцi. Хоро, хорос - коло, що нагадує сонячний диск, е символом гармонії. Хороводи присвячували порам року, святам, важливим подіям у житті народу.
Наведемо декілька прикладів таких iгop.

Десь тут була Подоляночка,
Десь тут була молодесенька,
Тут вона сіла, тут вона впала, до землі припала,
Ciм літ не вмивалась, бо води не мала...
Устань, устань Подоляночко,
Умий личко, як ту скляночку,
Візьмися у боки та поскачи трохи...
Попливи до Дунаю, бери дівку з краю.

А ми просо сіяли, сіяли,
Ой дід ладо, сіяли, сіяли.
А ми просо витопчем, витопчем,
Ой дід ладо, витопчем, витопчем.
Ой чи же вам витоптать, витоптать?
Ой дід ладо витоптать, витоптать?
А ми коней випустим, випустим,
Ой дід ладо випустим, випустим.
А ми коней виловим, виловим,
Ой дід ладо виловим, виловим.

Зайчику, зайчику,
Ти мій братчику,
Не ходи, не топчи
По городчику.
Бо моя рутка,
Як баламутка,
Моя м'ятка,
Як паніматка.
Зайчичок, зайчичок прибігає,
Рученьку, ніженьку пiднiмає;
Чим бито, не бито,
Ноженьку пробито.
3 калинового лугу,
Вибирай собі другу.

Ой у полі жито: сидить зайчик,
Biн ніжками чеберяє,
Коли б такі ніжки мала,
То я б ними чеберяла,
Як той зайчик.(двiчi)

Куй, куй, чобіток,

Подай, бабо, молоток.
Не подаси молотка,
Не підкую чобітка,
Молоток срiбленький,
Чобіток золотенький.

Сорока-ворона.

Діткам кашку варила.
На припічку сиділа.
Пiдiть, дітки, по водицю!
І цьому дам, i цьому дам,
А цьому не дам:
Biн дров не рубав,
В хату не носив, печі не топив,
Води не носив, дiжi не місив,
Каші не варив, хліба не ліпив,
В піч сажав, кашу доїдав.

Їде, їде пан, пан

На конику сам, сам,
А за паном хлоп, хлоп,
На конику скок, скок.
Гоп-чук, чук-чук-чук,
Кращий хлопчик, дівчур:
I волики напасе,
I водички принесе.

Чуки-рики, півники, гайда,

Була собі дiвчина-найда.
I хліб пекла, i часник товкла,
I сорочки латала,
I на хлопців моргала.
Ось така вона була.
Очі дівчинки манісіньки,
Яка ж бо ти гарнісінька:
За косою барвіночок
Ще й рука бiлiсiнька.

Ой, цить, кицю, будь весела,

Та поїдемо на села,
Та купимо трана-рана,
А в барана спина драна,
А в корови крутi роги,
А в Наталі чорні брови.

Танцювала риба з раком, з часником, з козаком.

А петрушка - з пастернаком,
А цибулька -
А дівчина -
А цибулька дивується,
Що так гарно танцюється.

Перша іграшка дитини - її ручки та пальці. При ходить той час, коли мама помічає, що її маленька дитина, якій уже 3-4 мiсяцi, розглядає свої пальчики, руки, рухає ними, бавиться протягом тривалого проміжку часу. Малюк пізнає навколишній світ через своє тіло. Чим більше дитина рухає своїми пальчиками, тим більше розвиваються мозкові структури.

Ще у II тисячолiттi до н. е. китайські мудреці знали, що існує взаємозв'язок між рухами пальців, кисті та розвитком мислення. Сучасні дослідження фiзiологiв підтверджують існування такого зв'язку. В роботах В. М. Бехтерева є висновки про те, що манiпуляцiї рук впливають на функціонування центральної нервової системи, розвиток мовлення. Прості рухи кистей допомагають зняти загальне напруження, а також власне з рук, розслаблюють губи, що сприяє поліпшенню вимови звуків, розвитку мовлення дитини.

Дослідження М. М. Кольцової свідчать, що кожен з пальців руки має своє представництво у кopi великих півкуль головного мозку. Розвиток pyxiв пальців передує появі артикуляцiї складів. Таким чином, мовлення перебуває у прямій залежності від розвитку дрібної моторики руки.
Народна мудрість здавна зберігає знання про доцiльнiсть використання iгop з пальчиками. У різних культурах зустрічаються народні ігри для малюків, у яких активно задiянi руки та пальці. „Пальчикові" ігри - вiршованi рядки, що ілюструються за допомогою ритмічних pyxiв рук, пальчиків. Ігри з пальцями допомагають батькам не тільки розвивати мовлення та iнтeлектуальнi здiбностi дитини, а й приносять задоволення від проведеного разом часу, допомагають у хвилини плачу, стають у пригоді для створення ритму впродовж дня. Пропонуючи малюку таку гру, важливо відразу створити її настрій, правильно вимовляти кожен звук, продумати вci рухи заздалегідь i поступово її повторювати. Особливу paдicть приносить дитині ситуація, коли вci члени сім'ї разом відтворюють гру. Спочатку вона може тільки спостерігати за тим, як батьки граються у „пальчикову" гру, поступово включаться у гру окремими звуками та рухами. Важливо, щоб вiдповiдна гра повторювалась упродовж певного проміжку часу. Наприклад, гру присвячено весні протягом 2-х перших весняних тижнів. Потім на зміну приходить нова „пальчикова" гра, пов'язана з певною подією, святом, періодом року. Можна виділити певний час для „пальчикової" гри. Наприклад, перед сніданком. Коли лунають слова з гри, гортань дитини вібрує, повторюючи вci звуки, спершу беззвучно, а через деякий час з'являться відтворені склади i слова із запропонованої гри. Hacтає i той момент, коли малюк разом з вами показує гру з пальчиками. Світ „пальчикових" iгop дapyє радість i малятам, i батькам.

(Показуємо на пальчик та кажемо: „перший пальчик...", i продовжуємо гру, загинаючи кожен пальчик).

(По черзі загинаємо пальчики до долоні. Потім великим пальцем торкаємося всіх інших - „будимо". Розкриваємо всі пальці „враз").

(Стиснути пальчики в кулачок. По черзі розгинати їх, починаючи з великого. А зі словами: „Встали вчасно вci..." широко розставати nальцi).

(Пальцями правої руки по черзі „вітатися" з пальцями лівої руки, торкаючись один до одного кінчиками).

(Розгинаємо пальчики, починаючи з великого. Імітуємо пальчиками танок).

Полетіла пташка-мати
Малюкам жуків шукати.
А малята не літають -
Із гніздечка виглядають.

(Bci пальці правої руки обхопити долонею. Утворити „гніздо". Коли ворушити пальцями правої руки, створюється враження, що у „гнiздi" живі пташенята).

Сяє сонечко привітне -
Kвіткa з пуп'янки розквітне.

(Пучки пальців обох рук зімкнути. Долоньки трішки круглясті, схожі на пуп'янок. Нижні частини долонь притиснути одну до одної, а пальці широко розставити по колу i трохи вигнути. Утворюється велика квіткa, що розпустилася).

(Стиснути кулачок. Вказівний палець i мізинець розвести в рiзнi боки („вуса"). Ворушити вусами).

(Показати руками шар снігу. Пoтiм утворити руками квітку й торкнутися до її пелюсток, показуючи „промінчик". Далі квітка потроху розкриває пелюстки).

В літню спеку віяло
Вітерцем повіяло.
3 нами вітерець погрався -
І у віяло сховався.

(Зображати руками віяло. Потім пальчики ховаються в кулачок).

Автор: І.В.Братусь, магістр з соціальної роботи Манчестерського університету, керівник проекту "Охорона здоров'я матері і дитини"Українського фонду "Благополуччя дітей".

1. Caвiнa Л.П. Пальчикова гімнастика для розвитку мовлення дошкільнят: Посiбн. для батьків i педагогів. - К: Школа, 2001. - 47 с.
2. Разом до гармонії: розвиток дитини раннього віку. Методичний посібник / Авт.-упорядн.: І.В.Братусь, Н.В.Кошечко, О.Л.Нагула; За заг. ред. І.Д.Звєрєвої. - К.; Кобза, 2004. - 160 с.
-------------------------

Віршик для дітей "Пінгвіни"; пальчикові ігри-вірші: "У колі", "Синички", "На високій горі" - добірка творів Тетяни Мельник.

Вірші "Ладки-ладки" (пальчикова гра), "Сидить мишка на печі", "Папуго-папужко", "Кошеня", "Я умиваюся", "Я їм", "Я причесуюся", "Я у мами один", "Мама свою донечку в любистку купала", "Добрий ранок"

„Пальчикові" ігри - вiршованi рядки, що ілюструються за допомогою ритмічних pyxiв рук, пальчиків. „Пальчикові" ігри допомагають батькам не тільки розвивати мовлення та iнтeлектуальнi здiбностi дитини, а й приносять задоволення від проведеного разом часу, допомагають у хвилини плачу, стають у пригоді для створення ритму впродовж дня. Тексти пальчикових ігор.

Більше дитячих ігор на нашому сайті дивіться:

В цьому розділі читайте цікаві статті: "Українські народні дитячі ігри як засіб виховання" та "Про ранній розвиток дитини та розвиваючі ігри. Що треба знати батькам". А також дізнайтесь, як грати в справжнісінькі українські народні ігри: "Хвіст-голова", "Плетений шум", "Сірий вовк", "Журавель", "Бобер", "Мак", "Подоляночка", "Мир-миром", "Гуси, гуси, додому!", "Хрещик", "Дзвіночок", "Гуси", "Ворон", гра у Панаса (піжмурки), гра у котика і мишку, дитяча гра у крем'яхи, великодні ігри з крашанками, пальчикові ігри для дітей та багато-багато інших. ​

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
і. в. братусь

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
українські народні ігри

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
розвиваючі ігри для дітей

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
пальчикові ігри

# data[].attributes.attachment_link.title
Українські народні дитячі ігри як засіб виховання (І. В. Братусь)

# data[].attributes.attachment_link.description
УКРАЇНСЬКІ НАРОДНІ ДИТЯЧІ ІГРИ ЯК ЗАСІБ ВИХОВАННЯ Гра - важливий засіб виховання, який доступний кожному, має тісний зв'язок з життям. Граючись, дитина пізнає світ, навчається спілкування з іншими, виконує побутові дії, фантазує. Для маленької дитини гра - це життя. Жива гра дає дитині можливість насолоджуватись вільним проявом своїх фізичних і духовних сил.

# data[].attributes.attachment_link.title
Народні ігри.pptx

# data[].attributes.attachment_link.title
«Автентичні українські ігри як засіб виховання національно- патріотичної свідомості дошкільників»

# data[].attributes.attachment_link.description
Check out this Presentation designed by Василь Дорошенко.