# data[].attributes.body
La màquina de vapor s'anomenava Burra popularment, ja que era el cor de la fàbrica i gràcies a la mateixa tot el funcionament de la fàbrica era possible. El funcionament de la màquina de vapor és convertir la pressió del vapor en energia mecànica, que després es pugui utilitzar a totes les màquines del tèxtil.

# data[].attributes.body
Gràcies a un conducte, el vapor que es produeix a les calderes, arriba fins al cilindre on unes vàlvules, regulen l'entrada del vapor i la seva sortida a la Burra. Al cilindre empeny els pistons que es troben units a una biela i a un manubri, així creant un moviment d'anada i tornada, que transmeten el moviment al volant i el fan girar. Aquest acciona la gran corretja, que aquesta transmet, mitjançant rodes i corretges, l'energia mecànica suficient per funcionar a les màquines.

# data[].attributes.body
Són uns dipòsits que es trobaven sota terra on s'emmagatzemava carbó. Les persones que treballaven allà s'anomenaven carboners, tenien una feina molt dura, per l'esforç físic que havien de fer, ja que el trasllat del carbó als fogars es feia manualment, usant pales i carretons, i perquè hi havia una gran concentració de pols del carbó a l'aire i els provocava malalties respiratòries.

# data[].attributes.body
Es trobaven al cor de la fàbrica tèxtil i sota terra. La seva funció era escalfar l'aigua i convertint-la en vapor i aquest procés passava gràcies a la combustió del carbó que fa que l'aigua s'escalfi, i es torni vapor, que gràcies a uns conductes arriben fins a la burra allà es transforma en energia mecànica que després donar energia a totes les màquines de la fàbrica.

# data[].attributes.body
Estaven fetes de maó, tenen una baixa conductivitat tèrmica, la qual facilita la retenció de la calor, i metall, ja que aquests materials eren resistents a les altes temperatures que s'aconsegueixen per poder passar l'aigua a vapor. Està dividida en dues parts, el fogar, el recinte on es produeix la combustió del carbó i les calderes, la part on es genera el vapor. Les calderes provenien de Gran Bretanya, ja que estaven molt més avançats.

# data[].attributes.body
La seva funció era fer fora el fum procedent de les calderes on es transformava l'aigua en vapor. Està feta principalment amb maó, que pot resistir les grans temperatures que portava el fum i per la decoració s'utilitza metall i ceràmica. El fust té 35 metres d'alçada i forma de tronc. La base és d'uns 7 metres, que dóna en total 40 metres, està decorada amb cèrcols d'acer i terminada dalt de tot per collarins de diferents amplades de ceràmica. Té una amplitud de 2 metres i mig

# data[].attributes.body
Està situada a la rambla d'Ègara, a la plaça de Ricard Camí, es trobava al vapor monset a la fàbrica Badiella (on treballava el meu avi). El seu estat de conservació és bastant dolent, no solament pel pas del temps sinó per incivisme humà, que han fet grafitis en la xemeneia.

# data[].attributes.body
Crec que són patrimoni de la ciutat, perquè és una manera de recordar tota la industrialització que va existir a Terrassa, i tota la importància que va tenir al procés tèxtil i és important conservar-les per no oblidar tot el que va tenir aquesta ciutat. Patrimoni de la ciutat significa que està format per llocs (edificis, ciutats, monuments, boscos) que, per la seva importància excepcional, mereixen ser preservats per l'herència comuna dels éssers humans i la ciutat. Com per exemple les xemeneies a Terrassa.

# data[].attributes.body
Està situada a la plaça de l'anònima, es trobava a la fàbrica  Saphil. El seu estat de conservació és molt bo, ja que el pas del temps sembla que no ha fet efecte a aquesta gran xemeneia.

# data[].attributes.body
Està situada a la plaça Didó, prop el carrer la Rasa, es trobava al vapor Amat, del qual abans ocupava tota la zona des de la Rasa al carrer de Gaudí. El seu estat de conservació està bé, es nota que és una estructura antiga i podem veure el pas del temps, però no està feta mal bé.

# data[].attributes.body
Està situada a l'avinguda Àngel Sallent, es trobava al vapor de la bòbila de ca l'Almirall. El seu estat de conversació és molt bon, ja que inclòs les escales de cargol es troben en molt bon estat.

# data[].attributes.body
La nau té forma rectangular, està feta de maons premsats i envernissats, la coberta en forma de dents de serra, utilitza la volta de maó de pla amb tirants i uns pilars de ferro colat que aguanten el conjunt, per obtenir-la projectà. Una volta constituïda per dos arcs, un rebaixat i un altre el·líptic. La seva funció abans era ser una sala de màquines. Les seves dimensions són en total més de 12.000 metres quadrats. La il·luminació natural s'aconseguia mitjançant que les voltes de maó, tenien una part de cristall, fent així possible l'entrada de llum natural, cosa que em sembla bé, ja que no fa gastar tanta energia en llum i la llum natural és millor per a la vista.

# data[].attributes.body
Va ser un arquitecte modernista espanyol, que va néixer a Fonollosa, una població de la província de Barcelona, el 25 de febrer de 1868. Va treballar majoritàriament a la ciutat de Terrassa, durant 40 anys deixant nombrosos edificis.

# data[].attributes.headline
Lluís Mancunill "Ajuntament de Terrassa"

# data[].attributes.subject
Lluís Mancunill "Ajuntament de Terrassa"

# data[].attributes.body
L'ajuntament de Terrassa es troba en el Raval de Montserrat. Es va construir per la substitució de l'antiga casa de la vila, o sigui que des del principi fins ara sempre ha sigut un ajuntament. El seu estat de conservació és molt bo i es troba en perfectes condicions.

# data[].attributes.headline
Lluís Mancunill "Societat general de electricitat" 

# data[].attributes.subject
Lluís Mancunill "Societat general de electricitat" 

# data[].attributes.body
Es troba al carrer de Joan Coromines. La societat general d'electricitat, com el seu propi nom indica servia per produir i subministrar fluid elèctric per a usos particulars, industrials i públics. Ara és un restaurant anomenat Viena. La seva conservació és molt bona encara que a la fatxada es pot veure el pas del temps però es casi invisible.

# data[].attributes.body
Es troba a la plaça de Josep Freixa i Argemí. La Masía Freixa es va construir originalment, per a servir com a fàbrica de filatures però més tard Mancunill la va transformar en la residència familiar de l'industrial tèxtil Josep Freixa i Argemí. Ara és l'Oficina de Turisme de Terrassa, i a vegades pots fer una visita guiada per dins la casa.

# data[].attributes.headline
El procés del tèxtil "Preparar la llana per a filar"

# data[].attributes.subject
El procés del tèxtil "Preparar la llana per a filar"

# data[].attributes.body
La llana porta moltes substàncies adherides com palla, terra, etc. La fibra de llana abans de ser filada, s'hi ha d'espolsar en la batuar, on la llana es posa damunt de la cinta transportadora, i passa entremig de dos cilindres, fins a arribar al tambor, la superfície d'aquest està recoberta de punxes d'acer, que obren i separen la llana, i netejar-los d'impureses. També s'ha de rentar en la barca de rentatge i finalment quan està neta, l'unten amb aigua i oli, per suavitzar les fibres i facilitar la filatura.

# data[].attributes.body
Les fibres curtes passen per les cardes, les quals transformen progressivament els flocs de llana en vel i, finalment en metxes. Primer va la carda obridora  que rep la llana rentada i confecciona un vel en el qual les fibres de llana queden estirades i entrellaçades entre elles. També eliminen les impureses que hagin quedat enredades. Després passa a la carda metxera on divideix la napa en diferents cintes que enrotlla en dos conjunts de bobines creant així metxes. Aquestes metxes passen finalment a la màquina de filar, on es transformen en un fil voluminós i pelut.

# data[].attributes.body
Per donar-li al teixit un color determinat es fa la tintura. Primer el teixit passa per la barca de tint, que és un cub rectangular de fusta, que s'omple d'aigua freda i tint, les madeixes es pengen en bastons laterals i els teixits se'ls fa circular a l'interior del cub, quan el tint ja ha quedat fixat als teixits es buida la mescla de tint i se substitueix per aigua clara per esbandir les fibres. Finalment va a la centrifugadora, on porten els teixits que hi han sortit de la barca de tint, consta d'una cistella interior foradada on es posa la peça el teixit, aquesta a cistella gira a gran velocitat i l'aigua és expulsada a l'exterior.

# data[].attributes.body
Metxera

# data[].attributes.body
Centrifugadora

# data[].attributes.body
Per passar de metxes a fil necessitem sotmetre a les metxes a algunes "operacions", com per exemple estirar-les així aconseguim posar paral·leles les fibres, torçar-les així aconseguim unir les fibres amb unes altres, i finalment enrotllar-les, aconseguint un faci'l transport i emmagatzematge. Una màquina que fa això és la Contínua, que es compon de diversos cilindres on les metxes s'estiren i paral·lelitzen, formant-ne una de més prima que es torça fins a formar el fil.

# data[].attributes.body
Per donar un acabat a la tela més suau, i modificar també el seu aspecte. És possible gràcies a la perxa de cardots, una màquina, el tambor central gira com també el teixit, que en girar, entra en contacte amb les punxes dels cardots, esgarrapant les fibres fent que així quedi un aspecte "pelut".

# data[].attributes.body
Les diferències que va haver-hi entre els treballadors de la fàbrica era que les dones cobraven menys que els homes encara que fessin el mateix treball que ells. I si calia fer fora a algú les primeres que se n'anaven fora eren les dones, ja que es pensava que el sou de la dona era complementari no com el de l'home que era necessari per a tota la família. També trobem als amos que vivien en cases de luxe, ja que eren els caps de la fàbrica.

# data[].attributes.body
Va arribar a tenir 400 treballadors l'any 1915. Sí que va haver treball infantil, inclòs a una estàtua i a la fotografia dels treballadors que es troben a la fàbrica o podem veure. Les condicions dels nens i dones és molt més dolenta que els dels homes, ja que cobraven menys que ells pel mateix treball, i a sobre treballaven jornades d'onze hores diàries amb molt soroll, humitat i els accidents eren freqüents.

# data[].attributes.body
El meu avi va treballar al tèxtil, a dues fàbriques del tèxtil aquí a Terrassa i una a Holanda. Ell m'ha explicat que les condicions de treball per l'època eren bones, o almenys on ell treballava. Ha fet diferents horaris, el primer que va fer va ser el partit, en què treballaven unes hores se n'anaven a casa per menja, i després tornaven, però amb el pas del temps, van fer tres torns enters, com els que trobem ara, de matí de migdia i el de nit (que era el que quasi sempre li tocava a ell).

# data[].attributes.body
Per a ell les feines eren molt dures, ja que d'algunes peces de les màquines eren molt pesades i ell l'has havia d'agafar, i es feia carrac de diferents màquines. Les feines es basaven en les persones que s'encarregaven d'arreglar maquines, i de les diferents persones que treballaven en aquestes màquines, per exemple: havien de netejar els rodets de la metxera on es quedava llana enganxada, etc.

# data[].attributes.body
A ell l'hi semblava ben pagat per l'època en la qual es trobaven o sigui després de la guerra civil, però el sou d'una setmana s'ho gastaven en un pa i oli, ell al principi va començar cobrant 10 pessetes per setmana però al cap de tres mesos va arribar a 80 pessetes per setmana. Però a Holanda era molt diferent, ell cobrava molt més, cada mes del seu sou enviava 500 pessetes per la seva família, i a ell li quedaven 1000 pessetes.

# data[].attributes.headline
Avi al tèxtil "Diferencies Holanda Terrassa"

# data[].attributes.subject
Avi al tèxtil "Diferencies Holanda Terrassa"

# data[].attributes.body
Hi ha moltes diferències de les dues fàbriques tèxtils, no solament el sou, esmentat anteriorment sinó també el nivell de les màquines, a Holanda estaven molt més avançades igual que totes les instal·lacions de la fàbrica. La tela que treballaven era de molta més qualitat a Holanda, ja que allà treballaven el cotó, a diferència de Terrassa que treballaven una llana de no molt bona qualitat.

# data[].attributes.body
M'ha semblat una sortida molt interessant, ja que hem pogut aprendre moltes coses de la nostra ciutat, que al millor sense aquesta sortida no ho haguéssim pogut descobrir. Com per exemple la gran quantitat de xemeneies que podem trobar a Terrassa, encara que diàriament podem veure algunes, mai m'ho havia plantejat. El que més em va agradar crec que ha sigut tota la visita al museu i buscar les xemeneies i edificis. El que menys es que la visita fos pel nostre compte, perquè si hagués estat guiada, potser hauríem après alguna cosa més.