# data[].attributes.body
- Varede fra starten af romantikken og til slut. Meget idyllisk til at starte med.

- Under naturromantikken var man meget optaget af naturvidenskabelige fænomener og sammenhængen mellem alle organismer.

I naturromantikken troede man på, at alle skabninger var del af én stor, altomfattende organisme - både mennesker, dyr og planter var grundlæggende skabt af naturen, og denne natur forbandt alle væsener og fænomener.

I tiden inden romantikken havde man været meget optaget af naturvidenskabelige opfindelser og af at kategorisere dyr og planter i forskellige kasser. I romantikken ville man ikke adskille og tænke i kasser, men hellere tænke i sammenhæng og forbindelse. Man ophøjede naturen og mente, at naturen var en guddommelig eller åndelig kraft, som var til stede i alt. Man kaldte den idé for organismetanken - en levende helhed.
- Forestil dig ét fælles hjerte, der banker i alle mennesker, dyr og planter, så kan man måske få en fornemmelse af, hvad organismetanken betød.

- Man kalder også naturromantikken for universalromantikken. ”Universal” betyder ”som gælder for alle”. Alle var forbundet af samme, universelle ånd.

Baggrunden for organismetanken

Baggrunden for organismetanken var, at man var bange for, at mennesket blev adskilt fra naturen og dermed fra ånden. Man var bange for, at hvis mennesket kun levede i byerne og kun var optaget af videnskab, teknik, fornuft og politik, så ville det miste kontakten til naturen og ånden. Dermed ville mennesket miste sine naturlige evner som umiddelbarhed, følelser og fornemmelsen for sammenhæng. Romantikerne ville altså forbinde mennesket med naturen.

Store mænd inspireret af romantikken

Det var ikke kun kunstnere og forfattere, der var optaget af naturromantikken. Også videnskabsmænd som botanikere, kemikere og fysikere var optaget af naturen. Derfor kan mange gamle tekster relatere til noget af romantikken.

Vigtigt at være i kontakt med naturen
- Mennesker, dyr og planter (enhver levende organisme) var en del af en større part og naturen forbandt alle væsner og fænomener sammen.
- Gik man op i byliv, politik, fornuft, teknik og videnskab, ville man miste den naturlige ånd.
- Gud og natur hørte sammen

# data[].attributes.body
- Nationalromantikken var blot en gren af romatikken.
- Beskæftigede sig med folk og folkekultur.
- Èn nation, med ét sammenhængende folk, én kultur og ét sprog.
- Danske traditioner og værdier blev hyldet i stor stil.
- Man forfremmede alt det smukke ved Danmark.
-  Man prøvede at skabe en oprejsning efter en grusom tid. (Naturen er et centralt træk)
- Man satte fokus på dansk identitet, danske værdier og den danske kulturarv.
- Man forsøgte at genfinde nationens identitet og storhed.
- I den periode fik man indsamlet de folkeviser og folkeeventyr, vi kender i dag.
- I den periode blev de store sange om fædrelandet skrevet.

Nationalromantikken er en åndshistorisk retning. Nationalromantikken er den gren af romatikken som beskæftiger sig med folk og folkekultur. Nationalromantikken var optaget af, at man havde én nation, med ét sammenhængende folk, én kultur og ét sprog. Nationalromantikken opstod i Europa i starten af 1800 tallet.

I starten af 1800-tallet mistede Danmark sin flåde ved bombardementet i 1807, staten gik bankerot i 1813 og vi mistede norge i 1814. Kort sagt kommer nationalromatikken på et tidspunkt, hvor det går rigtig dårligt i Danmark. Her vinder bl.a. mottoet, "hvad udad tabes, skal indad vindes", og det bliver den filosofi som gør sig gældende i den danske nationalromantik. Der søges væk fra krise og brutal virkelighed og i stedet hen imod en højtidelig, bedre virkelighed. Man ser tilbage på tidligere storhedstider for at skabe håb om, at Danmark atter kan rejse sig og blive lige så storslået en nation som tidligere. Hvert enkelt folkeslag blev betragtet som noget unikt med særlige egenskaber. Danske traditioner og værdier hyldes i stor stil.

I nationalromantikken i Danmark forfremmede man alt det smukke og storslåede ved den danske natur og kultur. Man klamrede sig til det ægte danske og forsøgte at skabe en oprejsning efter en grusom tid, hvor Danmark var nede på alt.

Naturens betydning er også et af de centrale træk i nationalromatikken, hvor man indskrev naturen i landet som noget særligt dansk. Dette gjordes fx i smukke romantiske digte. På den måde satte de fokus på dansk identitet, danske værdier og den danske kulturarv.

Nationalromantikerne gjorde alt for, at genfinde nationens identitet og storhed. I denne periode fik man indsamlet de folkeviser og folkeeventyr, vi kender i dag. Det er bl.a. i nationalromatikken at mange er vores store sange om fædrelandet er skrevet, fx "Der er et yndigt land" og "Danmark, mit fædreland".

# data[].attributes.body
- Tidsperiode 1800-1870
- Biedermeier er en retningsform. - Familier der brugte biedermeier dyrkede det gode, det sande og det skønne.
- Biedermeier  har fået navn efter en tysk litterær romanfigur, skolelæreren  Gottlieb Biedermeier.

I perioden 1800-1870 var der romatiske kunstnere, men langt fra alle havde hørt om guldalderen og det gode, det sande og det skønne. Dem der var påvirket af de romatiske idealer, var de højtstillede borgere som boede i hovedstaden. Her blev det gode, det sande og det skønne dyrket som ideal for familielivet og livet i hjemmene. Man kalder denne retning for biedermeier. Der blev skrevet biedermeierlitteratur og malet biedermeiermalerier som fremstillede idealet om det idylliske hjem, hvor harmonien, kærligheden og den gode moral er i højsædet. Biedermeier  har fået navn efter en tysk litterær romanfigur, den troskyldige spidsborger, skolelærer Gottlieb Biedermeier.
Derfra er navnet blevet knyttet til en borgerlig kultur, ved at dyrke det harmoniske og det moralske, og ved at fortrænge det ubehagelige og det umoralske.

# data[].attributes.body
-       Dannelse

-       Splittelse

-       Dæmonisk

-       Ondskab

-       Meningsløs

I midten af perioden 'romantikken 1800-1870', opstod der en ny måde at tænke på. Romantismen handler om det der ligger i skyggen af det gode, det sande og det skønne.

Romantismen bruges om forfattere, der ikke længere ønskede at fremstille verden idyllisk, men i stedet var optagede af, hvad der sker i et menneske, når fantasien og virkeligheden støder sammen.

Forfatterne begyndte i perioden at gøre op med den daværende anderkendelse af harmoni og sammenhæng. Virkeligheden skulle vægtes højere end den smukke og perfekte idé om verden. Romantismen var optaget af menneskets dæmoniske og ukendte skyggesider. F.eks. når man taler om lys i Romantikken, taler man om mørke i Romantismen. Èt andet eksempel kunne være, at romantikerne taler om helhed og harmoni, hvor romatismerne taler om splittelse og afspredelse.

H.C. Andersen er et godt eksempel på en forfatter i denne periode. Hvis vi tager udgangspunkt i Den grimme ælling, kan man se tendenser til, at det dystre fylder en stor del af fortællingen (skrevet 1843). Nogle af argumenterne for at fortællingen om Den Grimme Ælling er en del af romantismen er, at den er skrevet i denne periode. I fortællingen bliver der lagt meget vægt på mobning og dét at være anderledes, som også er et karaktertræk i romantismen.

Et lille uddrag fra Den Grimme Ælling, hvor man kan fornemme romantismens karakteristika:  Endelig revnede det store æg. "Pip! pip!" sagde ungen og væltede ud; han var så stor og styg. Anden så på ham: "Det er da en forfærdelig stor ælling den!" sagde hun; "ingen af de andre ser sådan ud! det skulle dog vel aldrig være en kalkunkylling! nå, det skal vi snart komme efter! i vandet skal han, om jeg så selv må sparke ham ud!"

# data[].attributes.body
Billedet "Kvinden foran et spejl" er et kendt billede indenfor romantismen. Billedet passer sammen med romantismen på den måde, at kvinden sidder alene, og dermed er isoleret fra verden. Hun er et individ. Spejlet symboliserer, at man kigger ind i sig selv, bag kroppens forgængelighed og erotik, og søger sjælen og indadvendtheden.