# data[].attributes.headline
Piktas vaikas – tai dažniausiai nelaimingas, nesaugumo jausmą išgyvenantis žmogutis. Ankstyvajame ikimokykliniame amžiuje tai gali būti reakcija į įvairias traumuojančias situacijas šeimoje ar už jos ribų: antro vaiko šeimoje atsiradimas, tėvų skyrybos, nuolatiniai konfliktai šeimoje, bendraamžių atstūmimas.Su piktu vaiku ne tik kitiems sunku bendrauti. Ši emocija kenkia ir pačiam vaikui. Dėl netinkamo elgesio jis nuolat išgyvena, jaučiasi netobulas, niekingas, kremtasi dėl kitų priešiškumo, nepriėmimo. Vaiko „aš“ sistema dar nesusiformavusi, labai trapi. Pakenkti, sužeisti ar nuvilti vaiką taip pat nesunku, kaip gėlyne sutrypti vos prasiskleidusius ne vieną mėnesį kasdien puoselėtų augalų pumpurus. Tik tai kur kas rimčiau, nes susiduriama su vaiko siela.

# data[].attributes.subject
Piktas vaikas – tai dažniausiai nelaimingas, nesaugumo jausmą išgyvenantis žmogutis. Ankstyvajame ikimokykliniame amžiuje tai gali būti reakcija į įvairias traumuojančias situacijas šeimoje ar už jos ribų: antro vaiko šeimoje atsiradimas, tėvų skyrybos, nuolatiniai konfliktai šeimoje, bendraamžių atstūmimas.Su piktu vaiku ne tik kitiems sunku bendrauti. Ši emocija kenkia ir pačiam vaikui. Dėl netinkamo elgesio jis nuolat išgyvena, jaučiasi netobulas, niekingas, kremtasi dėl kitų priešiškumo, nepriėmimo. Vaiko „aš“ sistema dar nesusiformavusi, labai trapi. Pakenkti, sužeisti ar nuvilti vaiką taip pat nesunku, kaip gėlyne sutrypti vos prasiskleidusius ne vieną mėnesį kasdien puoselėtų augalų pumpurus. Tik tai kur kas rimčiau, nes susiduriama su vaiko siela.

# data[].attributes.body
Pirmosios agresijos apraiškos pasireiškia dar kūdikystėje, kada vaikas susiduria su socialiniu pasauliu. Mažiems vaikams, kurie dar neišmoko valdyti savo emocijų, sunku sutvardyti pyktį, įniršį. Dažnai tėvai teigia, kad jų vaikas patiria pykčio priepuolius, būna agresyvus su kitais vaikais ar tėvais.

# data[].attributes.body
Vaikai fiziškai agresyviausi būna 2-4 metų amžiaus. Nuo 5 metų vaikų fizinė agresija pereina į žodinę agresiją, t.y. supykęs vaikas jau pajėgia savo pykti išreikšti verbaliai, pvz.: nebespiria, nekanda, o sako: ,,Aš tavęs nemyliu, nedraugausiu, galvą nupjausiu“. Tokia vaiko emocijų išraiška parodo, kad jo raida eina tinkama linkme. Sunerimti reikia tada, jei vaikas savo agresija nukreipia į save (pvz.: raunasi plaukus, tranko galvą į sieną), jei vaiko fizinė agresija tęsiasi ir sulaukus penkerių metų, jei vaikas kankina gyvūnus ir jei vaikas piktas būna didžiąją dienos dalį be paaiškinamos priežasties.

# data[].attributes.body
Normalu, kad vaikas vieną ar kelis kartus parkris parduotuvėje, kai nenupirksite norimo žaislo, pasiginčys dėl nepatinančių rūbų ar ,,neskanaus“ maisto. Tai rodo, kad vaikas vystosi, didėja jo sugebėjimas mąstyti, reikšti nuomonę. Nenormalu būna tada, kai suaugęs žmogus pradeda pildyti visus vaiko norus, kad tik šis neverktų, nerėktų, nekeltų isterijų.

# data[].attributes.body
Pirmiausia, ką reikėtų atsiminti, kad pyktis yra normali emocija, pykti yra nei gerai nei blogai. Tik svarbu, kad pyktis būtų išreiškiamas socialiai priimtinais būdais. Vaiko užslopintas pyktis gali būti daug pavojingesnis ir atnešti daugiau žalos vaiko sveikatai. Taigi vaikams reikia leisti pykti ir mokinti tą pykti išlieti tinkamais būdais.

# data[].attributes.headline
Kaip galite mokinti vaikus pykčio valdymo: 

# data[].attributes.subject
Kaip galite mokinti vaikus pykčio valdymo: 

# data[].attributes.body
1. Patys supykę išlikite kiek įmanoma ramesni, t.y. kai pykstate nerėkite ant vaikų, nes jie savo pykčio metu nukopijuos Jūsų elgesį ir supykę rėks ar trankys durimis;
2. Vaiko pykčio metu reikia irgi elgtis ramiai, kalbėti ramiai, atsisėsti. Svarbu suprasti vaiko pykčio funkciją. Vaikui pyktis yra „sunki“ emocija ir jei suaugęs žmogus į ją sureaguoja audringai vaikui išbūti savo emocijose yra dar sunkiau;
3. Jei labai sunku susitvardyti, kai vaikas isterikuoja, stipriai pyksta ar kitaip veda Jus iš kantrybės,

Suskaičiuoti iki 10; atbuline tvarka; iš 100 atiminėti po 7;

Pajudėkite, pasirąžykite;

Įkvėpkite ir iškvėpkite;

Pažiūrėkite į veidrodį ir nusišypsokite;

Užsidarykite vienas;

Atsigerkite vandens;

Įsivaizduokite šalia gerą draugą ar autoritetą;

Ženkite atgal;

Pasakyti sau stabdančių žodžių.

4. Įpykęs vaikas negirdi, ką Jūs norite jam pasakyti ar pamokyti, vaiko pykčio metu reikia jį tik raminti, o auklėti tada, kai vaikas yra ramus. Jei pykčio metu su vaiku velsitės į diskusijas tik paaštrinsite situaciją;
5. Mokykite žodžiais išreikšti savo emocijas, sakykite: ,,Man atrodo tu pyksti, ar aš teisi? Tu supykai nes…? Tau nepatinka, kai…“. Jei vaikas sunkiai kalba, mokinkite jį kalbėti, kreipkitės pagalbos pas logopedą, nes vaiko pyktis ir kalba yra labai susiję dalykai. Kai vaikas negali pasakyti ko jis nori, kaip jaučiasi, jam kyla didžiulis pyktis.
6. Mokinti vaiką, kad pyktis praeina, tai emocija, kaip banga, kuri ateina ir nueina, reikia tik palaukti ir neprisidaryti rūpesčių.
7. Naudokite vizualizacijas, kurios vaikui padės geriau suvokti savo pyktį ir jį valdyti. Keletas vizualizacijų pavyzdžių:

Bombos vizualzacija. Paaiškinkite vaikui, kad pykdamas jis būna kaip tiksinti bomba. Pasiūlykite įsivaizduoti bombą su daugybe įvairiaspalvių laidėlių, kurių vienas yra raudonas. Jei nori bombą jis gali nupiešti. Kad padarytų bombą nekenksmingą, liepkite nukirpti ar nutraukti raudoną laidelį, – tai jis gali padaryti kiekvieną kartą kilus pykčiui. Vėliau, tik pajutę jį apimant pykčiui, pasiūlome nukirpti raudoną bombos laidelį, primindami neigiamas pasekmes: ,,Būtų gerai, kad nukirptum bombos laidelį, kitaip tavęs laukia bausmė. Tikrai būtų gaila.“ Vaikas įgyja aiškią veiksmingą priemonę kontroliuoti savo pykčiui.

Įsivaizduok, kad pyktis tai tavyje gyvenantis drakonas/pykčio debesėlis, o tu esi riteris, kuris turi stebuklingų ginklų su tuo drakonu kovoti. Kai supyksti užsimerk ir įsivaduok, kaip riteris nugali drakoną.

Įsivaizduok savo pyktį, kaip didžiulį sniego ritinį ir kai supyksti po truputėli mintyse tą sniego gniužulą ištirpink iki mažytės sniego gniūžtės.

8. Mokinti atpažinti kūno pojūčius, kai vaikas pyksta. Pyktį suvaldyti tada, kai jis yra pačiame pike yra praktiškai neįmanoma, todėl svarbu mokinti vaiką savo pyktį pastebėti anksčiau ir jį išreikšti socialiai priimtinais būdais. Jei pastebite, kad vaikas pradeda pykti, perspėkite jį, kad greitai nebegalės suvaldyti savo emocijų ir pasiūlykite kaip jas tinkamai išreikšti.
9. Mokykite, ką daryti kai vaikas pyksta, kaip jis gali išreikšti savo emocijas, sakykite: ,,Tu gali pykti, bet negali mušti draugo. Kai supyksti gali suspausti tvirtai kumščius ir palaikyti arba gali supykęs patrepsėti, nupiešti ir suplėšyti savo pyktį…“.

10. Kai vaikas pyksta, stenkitės nevartoti tokių pasakymų: ,,Nesinervuok“; ,,Neturėtum pykti“; ,,Nesielk kaip mažas vaikas“; ,,Nesijaudink, viskas bus gerai“. Kai taip sakote vaikas girdi: ,,Mano jausmai negeri“; „Suaugęs nesupranta, kaip tai svarbu“; ,,Mama galvoja, kad aš blogas“.

11. Nereikia ir negalima pildyti kiekvieno vaiko noro, bet juos reikia išgirsti ir parodyti vaikui, kad jį girdite ir suprantate.

12. Kai vaikas nusiramina, tada su juo aptarkite, kas sukėlė jam pyktį, kaip jis gali sau padėti, kai yra piktas.

# data[].attributes.body
Būti ramiai kol vaikas verkia, šaukia, krenta ant žemės yra iš pirmo žvilgsnio paradoksali, tačiau vaisinga reakcija.

# data[].attributes.body
Kartais tai pasiekti padeda trumpas atsitraukimas iš konfliktiškos situacijos, keli gilūs įkvėpimai ir iškvėpimai bei pasakymas sau „vėl kilo ši situacija ir aš supykau; privalau išlikti ramiai; dabar nusiraminu ir grįžus išspręsiu šią situaciją" (Jūs raskite žodžius, kurie veikia Jums).

# data[].attributes.body
Svarbu prisiminti, jog tuo metu, kai vaikas patiria intensyvias emocijas, jokie paaiškinimai neveikia (prisiminkite save rimtai supykusį – ar tuo metu veikia kitų patarimai?), vaikas (ir net suaugęs) nėra pajėgus racionaliai apdoroti informaciją, nes tuo metu valdo emocijos. Kitas efektyvus būdas – nukreipti vaiko dėmesį į kitą veiklą ar objektą tuomet, kai jis pyksta (pasikartosiu – tai darant ramiai).

# data[].attributes.body
Galėjimas suvaldyti kylančius impulsus yra svarbi 2-4 metų vaiko raidos užduotis, todėl mokymasis tvarkytis su pykčio priepuoliais gali tapti ne našta, o galimybe išmokti itin svarbias gyvenimo pamokas. Vėl gi – tą padaryti galima tik tuomet, kai Jūs esate vaikui pavyzdžiu kaip neskubėti supykti ir išlikti ramiai. Yra ir kitokių būdų bei patarimų, kuriuos galima rasti interneto platybėse, tačiau visų jų esmė – neleisti vaikui valdyti Jūsų. Jūs esate pirmosios ribos ir taisyklės, su kuriomis vaikas turi išmokti apsieiti ir jūsų santykis bus pavyzdys tam, kaip vaikas užaugęs priims ribas. Atminkite – kol vaiko elgesys pasiekia tikslą, tol jis kartojasi.

# data[].attributes.body
Galima vaikui pasiūlyti tam tikrą veiklą, žaidimą, ar bet ką, kas jai patinka, bet jokiu būdu ne dėl to, kad jis demonstruoja pyktį, o su nuostata, jog jūs vaiko pykčio priepuolio net nepastebėjote ir į tai nereaguojate. Neretai vaiko pastangas toks būdas gali nuginkluoti. Dar vienas būdas – padėti vaikui mokytis valdyti savo emocijas ir impulsus (pvz., galima pasakyti „dabar būk kambaryje, kol nurimsi").

# data[].attributes.body
Galėjimas suvaldyti kylančius impulsus yra svarbi 2-4 metų vaiko raidos užduotis, todėl mokymasis tvarkytis su pykčio priepuoliais gali tapti ne našta, o galimybe išmokti itin svarbias gyvenimo pamokas. Vėl gi – tą padaryti galima tik tuomet, kai Jūs esate vaikui pavyzdžiu kaip neskubėti supykti ir išlikti ramiai. Yra ir kitokių būdų bei patarimų, kuriuos galima rasti interneto platybėse, tačiau visų jų esmė – neleisti vaikui valdyti Jūsų. Jūs esate pirmosios ribos ir taisyklės, su kuriomis vaikas turi išmokti apsieiti ir jūsų santykis bus pavyzdys tam, kaip vaikas užaugęs priims ribas. Atminkite – kol vaiko elgesys pasiekia tikslą, tol jis kartojasi.

# data[].attributes.body
Svarbiausia – ko nedaryti, t. y. nepaskatinti tokio elgesio. Neparodyti vaikui, kad pykčiu jis gali pasiekti tai, ko nori. Priešingai, vaikas tik išmoks, kad toks elgesys yra efektyvus. Paskatinkite vaiką už tai, kad jam/jai pavyko susivaldyti, už tai, kad apsimovė vieną kojinę (ar leido jums apmauti ją), pasidžiaukite, kai jis savarankiškai pavalgo neiškylant konfliktams, pastebėkite tas situacijas, kuriose dažniausiai kyla pykčio priepuoliai, tuomet, kai jie nekyla, kai vaikui pavyksta susitvarkyti su užduotimis ar jūsų taisyklėmis priimtinu būdu.

# data[].attributes.body
Skirkite tikro laiko savo vaikui, kuriame dovanotumėte jam savo dėmesį, rūpestį, matymą jo pasaulio, pastebėjimus jo interesų, pasiekimų ir pasidžiaukite jais, paskatinkite jį, padrąsinkite. Leiskite paprastose situacijose vaikui rinktis („norėtum pieno ar sulčių? Bananų ar obuolių?") ir taip patirti augančią autonomiją, atsirandantį „aš" jausmą.

# data[].attributes.body
Jeigu žinote, kad netrukus pateksite į situaciją, kurioje vaikas gali patirti pykčio priepuolį, pasistenkite iš anksto jį nuraminti, nukreipti į jam įdomią veiklą, kalbėtis apie ką nors, kas jam įdomu. Vaikų dėmesys yra lengvai perkeliamas nuo vieno objekto prie kito, todėl kartais vaiką kalbinant apie pasakas ar lėles/mašinytes, jis gali net pats nepastebėjęs tapti aprengtu arba apsirengusiu. Įsiklausykite į vaiko poreikius bei norus (ar jie Jums nepriimtini? Kelia pasipiktinimą? Kiek vaikui tai svarbu? Ar tai mano, ar jo vertinimas?), pasistenkite atkreipti dėmesį į jo išsakomas svajones. Už viso to gali būti svarbi informacija, galimai padėsianti Jums geriau išgirsti bei suprasti vaiką.

# data[].attributes.body
Galiausiai – turėkite aiškiais taisykles, elgesio normas namuose ir jų laikykitės. Tiek Jūs patys, tiek kiti šeimos nariai turi jų laikytis, nes tik tuomet galėsite tikėtis tinkamo elgesio iš vaiko. Svarbiausia būti nuosekliam, kad vaikas galėtų gauti aiškumo tarp to, kas galima bei priimtina ir to, kas ne. Atsiminkite, jog prevencija visuomet yra vaisingiau už intervenciją, todėl didesnis rūpinimasis vaiko gerove ir judviejų santykiu gali būti kur kas svarbesnis už išmokimą valdyti pykčio priepuolius.

# data[].attributes.body
Pyktį jaučia visi – tiek vaikai, tiek suaugusieji. Tai natūrali emocija, kuri praneša mums apie pavojų ir skatina reaguoti, jei kas nors negerai. Pykti nėra blogai, visi tam turime teisę, tik svarbu, kaip išreiškiame savo jausmus. Tėvai gali padėti savo vaikams išmokti suvaldyti savo elgesį, neužgniaužiant jausmų, kurie reikalingi kliūtims įveikti. Suaugusieji gali padėti vaikui priimti savo pyktį, jo nebijoti, tinkamai parodyti ir netgi juo pasinaudoti siekiant pozityvių tikslų. Šis jausmas gali suteikti būtinos energijos kliūtims įveikti, padėti išreikšti save ir tapti savarankiškam.

# data[].attributes.body
Pyktis dažnai kyla, kai jaučiamės nesuprasti, įskaudinti, negalime kontroliuoti situacijos ar įveikti sunkumų. Taip pat šį jausmą dažnai lydi ir kiti jausmai: baimė, liūdesys, gėda, nerimas. Kai esame pavargę ar per dieną patiriame daug stresinių išgyvenimų, suirztame greičiau.

# data[].attributes.body
Iš tiesų vaikai turi daug priežasčių pykti. Jie yra maži. Negali daryti visko, ką nori. Dažnai susiduria su nesėkmėmis stengdamiesi ką nors atlikti. Suaugusieji jiems nurodo, kaip elgtis, ir, be to,  yra stipresni ir, vaikui nepaklusus, gali priversti daryti tai, ko nenori. Vaikai nuo 3 iki 5 metų mato pavojų ten, kur jo nėra ir į jį stipriai reaguoja. Tokio amžiaus vaikams sunku kontroliuoti savo impulsus. Vaikai reaguoja pykčiu situacijose, kai jaučiasi bejėgiai, nesupranta, kas vyksta ir nieko negali pakeisti.

# data[].attributes.body
Nuo 1 iki 2 metų vaikas gali reikšti savo jausmus tik fiziniais veiksmais: mušdamasis, rėkdamas, kandžiodamasis. Nuo 2 metų vaikai pradeda prieštarauti, nepaklusti ir šitaip siekia savarankiškumo, o nuo 3 metų jau įgyja gebėjimą žodžiais reikšti nepasitenkinimą, suprasti taisykles. Taip palengva vaikai mokosi socialiai priimtinais būdais parodyti savo pyktį.  Kad tai jiems pavyktų, būtina tėvelių pagalba. Mokyti vaiką, kad jis gali pats valdyti pyktį, o ne pyktis valdo jį, niekada nėra per anksti. Tik nepamirškite, kad jums ir jūsų mažyliui reikės daug kantrybės.

# data[].attributes.body
Suaugusiesiems tai gali atrodyti savaime suprantamas dalykas, bet vaikai dar tik pradeda suprasti, kad jie gali tam tikrus savo jausmus ir fizinius pojūčius pavadinti. Jūs galite padėti savo vaikui įvardydami jausmą: „Matau, kad tu dabar pyksti.“ Taip pat svarbu padėti vaikui atpažinti ir priežastis, kurios sukėlė tokią savijautą, pavyzdžiui, kitas vaikas atėmė žaislą ar pravardžiavo; vaikas negauna to, ko nori, ar jaučiasi neteisingai apkaltintas, o galbūt nepavyko kažko atlikti. Palengva mažylis supranta, kad tokios situacijos sukelia norą rėkti ar muštis, ir kad toks jausmas vadinamas pykčiu. Kai vaikas gali pasakyti, kaip jaučiasi, jam nebereikia to rodyti savo elgesiu. Paskatinkite vaiką tokiose situacijose pasikalbėti su jumis ar kitu suaugusiuoju. Įsiklausykite, ką jis sako. Galėdamas savo išgyvenimais pasidalyti su jumis, jis jaučiasi saugiau, įgyja jėgų nusiraminti. Kitą kartą jam bus lengviau panašioje situacijoje.

# data[].attributes.body
Tai pats veiksmingiausias mokymo metodas: parodyti vaikui, kad galite pykti, bet neprarasti savitvardos, kad galite apie tai kalbėtis, nusiraminti ir ieškoti sprendimų. Stenkitės ramiai pasakyti: „Man pikta, kai tu...“ Jei kartais nepavyksta, pripažinkite, kad pasielgėte netinkamai ir atsiprašykite. Matydamas suaugusiuosius, kurie pykdami muša ir mėto daiktus, vaikas išmoks, kad toks elgesys yra priimtinas. Juk taip elgiasi mama ir tėtis. Taigi, jei norime, kad vaikai keistųsi, pirmiausia turime keistis patys ir tapti geru pavyzdžiu.

# data[].attributes.headline
Mokyti empatijos, aptarti kitų žmonių jausmus

# data[].attributes.subject
Mokyti empatijos, aptarti kitų žmonių jausmus

# data[].attributes.body
Padėkite vaikui suprasti, koks skaudinantis gali būti agresyvus elgesys, kaip dėl to gali jaustis kitas žmogus. Kartu pasvarstykite, kaip ta pati situacija atrodo iš kitos pusės. Paaiškinkite, kad kitas žmogus gali nežinoti, ko vaikas nori, ką galvoja ar kaip jaučiasi. Užuojautą vaikai gali pradėti rodyti jau nuo 2 metų, bet suprasti, kaip jaučiasi kitas, jiems dar gali būti sunki užduotis.

# data[].attributes.body
Pamokykite vaiką, kaip jis galėtų nusiraminti, kai jaučia fizinius pykčio simptomus: stipriau plaka širdis, darosi sunku kvėpuoti, įsitempia raumenys, kaista kūnas. Nusiraminti galima kelis kartus giliai įkvėpus ir iškvėpus. Galite pasakyti, kad įsivaizduotų, jog geria skanią arbatą – įkvepia per nosį uosdamas, kaip ji gardžiai kvepia, ir išpučia per burną vėsindamas ją. Kiti nusiraminimo būdai: pagalvoti apie ką nors malonaus, padainuoti dainelę, pažaisti mėgstamą žaidimą, lėtai suskaičiuoti iki dešimties. Kartu atraskite metodą ar daiktą, kuris vaikui padeda nusiraminti. Tai gali būti ypatingas minkštas žaislas, pagalvėlė, tam tikra vieta.

# data[].attributes.body
Kartu su vaiku pasvarstykite, kaip galima nenaudojant agresijos išspręsti problemą. Jei vaikas elgiasi agresyviai, būtinai aptarkite, kaip kitaip galėjo pasielgti šioje situacijoje, pavyzdžiui, paprašyti kitų pagalbos.

# data[].attributes.body
Nerimas ir nesaugumas skatina pykti. Mažyliams reikia kuo ramesnės aplinkos. Atsižvelkite į vaiko įpročius ir dienos ritualus: maitinimo, miegojimo, žaidimo laiką. Neleiskite pykčiui įsiplieksti – pastebėję pirmus įtampos ženklus galite pamėginti nukreipti vaiko dėmesį, išblaškyti jį žaidimu. Kita vertus, pyktį keliančių situacijų nereikėtų visai vengti, galima jas atkurti tam tikru lygmeniu, kad vaikas mokytųsi jas įveikti tinkamais būdais. Leiskite patirti vaikui nedidelę frustraciją ir padėkite palengva nuo jos atsitraukti. Siekiant, kad didėtų vaiko savarankiškumas, svarbu netapti visagaliais gelbėtojais ir padaryti už vaiką to, kas jam nepavyksta.

# data[].attributes.body
Pagirkite savo vaiką, kai jis sutaria su kitais, sąžiningai žaidžia, sulaukia savo eilės ar dalijasi žaislais. Paaiškinkite, už ką giriate. Kuo daugiau skirsite jam teigiamo dėmesio, tuo dažniau vaikas stengsis tinkamai elgtis

# data[].attributes.body
Vaikui svarbu žinoti, kad dėl to, jog elgiasi blogai, jis netampa blogu žmogumi. Suteikite vaikams galimybę atsiprašyti ir atlyginti skriaudą. Tai suteiks jiems tikėjimo, kad kitą kart pavyks geriau ir leis atsikratyti nuolatinio kaltės jausmo, kuris trukdo augti vaiko savivertei. Nuolat primenant, ką vaikas padarė blogai, neskatinamas priimtinas elgesys, o tik primenama, kaip galima elgtis netinkamai.

# data[].attributes.body
Svarbu atskirti ir paaiškinti vaikui, kad pyktis ir agresija yra ne tas pats. Pyktis – tai laikinas jausmas, sukeltas nemalonių situacijų, o agresija – elgesys, kuriuo paprastai siekiama įskaudinti kitus žmones ar gadinti, laužyti daiktus. Vaikas turėtų žinoti, kad pykti galima, o agresyviai elgtis – ne.

Į konfliktus, kai vaikai pradeda muštis, būtina įsikišti dėl jų pačių saugumo ir atskirti besimušančius. Taip pat ir situacijose, kai elgesys tampa destruktyvus – vaikas daužo ar gadina daiktus, reikia vaiką sustabdyti. Reikėtų parodyti, kaip kitaip jis gali „papykti“ – patrypti kojomis, padaužyti pagalvę ar būgną, nupiešti „piktą piešinį“, paplėšyti popierių, pamėtyti kamuoliuką ar paminkyti molį. Vaikai gali turėti specialią vietelę, kurioje leidžiama tuo užsiimti. Atsikratyti susikaupusios pykčio energijos galima ir bėgiojant aplink namą ar laiptais. Kai kuriems vaikams padeda, kai tėvai juos laiko stipriai apkabinę, tuomet jie jaučiasi saugūs. Tik būkite atsargūs, nes kartais vaikui gali pasirodyti, kad jį taip baudžiate, ir kilti dar daugiau pykčio ir agresijos.

Svarbu vaikui parodyti, kad jis nėra visagalis ir negali valdyti aplinkos savo pykčiu. Jis turi susidurti su savo elgesio pasekmėmis ir šitaip pratintis pagalvoti prieš ką nors darydamas. Galima vaikams pasakyti: „Jei negalite žaisti nesimušdami, tuomet žaisite po vieną. Galite dar kartą pasistengti pažaisti kartu, bet atsiminkite, kad jei skriausite vienas kitą, išskirsiu jus.“

# data[].attributes.body
Jei vaikas nuolat elgiasi netinkamai ir dažnai yra piktas, irzlus, atsiribojęs, greit įsivelia į muštynes, tai gali atspindėti jo reakciją į didelius pokyčius šeimoje, pavyzdžiui, brolio ar sesers gimimą. Jei toks elgesys tęsiasi ir trukdo santykiams šeimoje ar darželyje, svarbu apsvarstyti ir rimtesnes priežastis – gal vaikas patiria smurtą, patyčias ar grasinimus, o gal šeimoje yra daug įtampos ir konfliktų. Apsvarstykite jo gyvenimo aplinkybes: kas skatina vaiko pasitikėjimą savimi, kas jį griauna? Kokie vaiko poreikiai yra patenkinti, o kokie ne? Kas verčia jį nerimauti? Besitęsianti agresija ir pyktis dažniausiai yra tik simptomas, kuris įspėja apie rimtesnes problemas. Nebijokite kreiptis pagalbos į specialistus.

# data[].attributes.body
•Neleisti vaikui slopinti savo pykčio jausmų. Vėliau jie išsiverš netikėtose situacijose daug stipriau arba vaikas nukreips pyktį į save.
•Neteisinti vaiko agresijos ir neleisti jai tęstis.
•Kai vaikas kažko reikalauja pykčiu ar agresyviu elgesiu, neraminti jo patenkinant visus norus.
•Nepalikti vaikui vienam įveikti sudėtingų situacijų sakant: „Elkis gražiai“, „Baik pykti.“ Šitaip  vaikas neišmoksta spręsti keblių situacijų.
•Nesakyti: „Tu piktas – tu blogas“.
•Nesielgti agresyviai siekiant sustabdyti agresiją. Jei vaikas mato, kaip suaugusysis agresyviai sprendžia problemas, jis mano, kad taip elgtis galima, ir tokį elgesį atkartoja.
•Neprarasti savitvardos, kai vaikas pyksta. Jei taip atsitinka, vaikas jaučia, kad gali valdyti kitus savo pykčiu.

# data[].attributes.body
Pyktis tampa išbandymu.  Lauksiu jūsų atsiliepimų.

Konsultuoju:
Tel. : 8 685 65 882
El. p.:  Juvenoss@gmail.com
Skype: laimesss

Puslapį sukūrė psichologė Jūratė Švaplėnienė

# data[].attributes.body
Tėveliai turi supažindinti su jais vaiką iš anksto.

# data[].attributes.body
Žaidimo tikslas – išmokyti vaiką valdyti neigiamas emocijas. Žaidimui reikės nedidelio užrišamo maišelio. Kai vaikas supyksta, jam liepiama šaukti į maišelį tol, kol iššauks visą pyktį ir jo nebejaus. Paskui maišelis su jame likusiu piktuku užrišamas. Kai piktukų daug susikaupia, maišelis išnešamas į lauką ir piktukai paleidžiami.

# data[].attributes.body
Kai vaikas supyksta, duodamas balionas ir liepiama visą susikaupusį pyktį pūsti į balioną.

# data[].attributes.body
Kai supykęs vaikas zirzia, jūs įvertinate situaciją ir pasakote zirzimo priežastį – įsiveisė bambantis vabalas. Jūs visur ieškote to vabalo, o kai randate, išmetate pro langą (ieškodami bambančio vabalo vaiką kutename). Vabalo ieškojimas tampa žaidimu, per kurį vaikas atsipalaiduoja, pyktis išnyksta.

# data[].attributes.body
Kai visus užvaldo bloga nuotaika, norėdami pakeisti situaciją „išplaukime grindis“. Priemonės: kibiras su stebuklingu vandeniu ir skuduras. Visi kartu plauname pyktį iš namų (galima naudoti ir tikrą vandenį – pasitaškyti) – svarbu į visa tai žiūrėti kaip į žaidimą.

# data[].attributes.body
Vaikui supykus galima žaisti pagalvių mūšį. Reikės mažų, lengvų pagalvių. Pamatę, kad vaikas apimtas pykčio, sakome: „Eime žaisti pagalvių mūšio.“

# data[].attributes.body
Ypač tinka tada, kai namie yra keli vaikai. Kilus piktumams vaikams sakome: „Sėdamės ant taikos kilimo, ant jo pyktis negalima. Kalbėsimės, kas nepatinka, sakome kiekvienas iš eilės.“

# data[].attributes.body
Visa šeima susėda ratu ir sako: „Man nepatinka...“ Taip visi po vieną iš eilės pasisako. Teisintis negalima. Tas, kurio adresu išsakomas nepasitenkinimas, turi parodyti, kad pastabą suprato (pakartoti, kas kitam jo elgesyje nepatinka). Paskui viską atleidžiame, išreikšdami tikėjimą, kad to vaiko ar suaugusiojo, kuriam buvo išsakytas nepasitenkinimas, elgesys keisis.

# data[].attributes.body
(nuo 4 metų; rekomenduojama, kai vaikas įpykęs)

Užsimerkiame. Atsigulame ir sakome tekstą: „Aš guliu ant šilto... geltono... smėlio, virš manęs ramus... tyras... mėlynas... dangus. Dangumi skrenda baltas paukštis. Aš pakylu ir skrendu kartu su juo. Aš pats esu tas paukštis.
Aš skrendu ramiu mėlynu dangumi. Po manimi rami... mėlyna... jūra. Tolumoje matyti geltonas smėlio krantas, jis artėja. Aš priskrendu, nusileidžiu ant šilto... geltono... smėlio, vėl tampu žmogumi ir guluosi ant nugaros.

Aš guliu ant šilto... geltono... smėlio, virš manęs ramus... mėlynas... dangus. Aš atsipalaidavęs, aš ilsiuosi.“

# data[].attributes.body
Išsikalbėti.

Apibėgti aplink namą.

Padaryti pritūpimų.

Patrankyti kriaušę, pagalvę.

Rėkti (tam tikroje vietoje).

Paplėšyti laikraštį (tam namie turi būti skirta atskira laikraščių krūva), knygas plėšyti griežtai draudžiama.

Papurtyti pagalvę ar kilimą.

Nupiešti pyktį.

Paklausyti garsios ar ramios muzikos ir pašokti (pagal vaiko pomėgį).

Parašyti laišką tam žmogui, ant kurio pyksta.

# data[].attributes.headline
Pykčio malšinimo būdai, kuriais gali padėti suaugusieji

# data[].attributes.subject
Pykčio malšinimo būdai, kuriais gali padėti suaugusieji

# data[].attributes.body
Stipriai apkabinti vaiką ir sakyti: „Aš tave labai labai myliu.“

Leisti vaikui pabūti vienam ir nusiraminti.

Nukreipti vaiko dėmesį.

Pasiūlyti vaikui išeiti kitur.

Paprašyti suskaičiuoti iki dešimties.

Užėjus pykčio bangai priminti, kad vaikas turi giliai kvėpuoti (iškvėpdamas išpūsti pilvą).

Pasiūlyti piešti: duoti popieriaus lapą, pieštuką ir paprašyti nupiešti savo pyktį. Tada paklausti, ar vaiko pyktis turi vardą, ar jis visada toks ir pan.

Pasiūlyti vizualizacijos pratimų: užsimerkti, nukeliauti ten, kur jam gražu, ir kurį laiką pabūti. Vizualizacijos galima pradėti mokyti nuo 3–4 metų.

Pasiūlyti virš galvos iškelti ir laikyti sukryžiuotus pirštukus – „><“, pasakyti: „Dabar mintimis eik į saugią savo vietelę“ (t. y. vizualizaciją).

Išsikalbėti (leisti kalbėti tiek, kiek jam reikia).

# data[].attributes.body
Svarbiausias, tačiau tuo pačiu sudėtingiausias patarimas, – išsaugoti blaivų protą ir ramybę. Štai kelios pykčio valdymo technikos, kurios galimai jums padės suvaldyti itin nemalonias situacijas.

# data[].attributes.headline
 „Suprantu, kad tu iš tikrųjų to nori..."

# data[].attributes.subject
 „Suprantu, kad tu iš tikrųjų to nori..."

# data[].attributes.body
Šį vaiko jausmų atspindėjimą galite išmėginti, kai jūsų ikimokyklinuką ištinka pykčio priepuolis. Ištardami šiuos žodžius pripažįstate vaiko jausmus. Apibūdinkite tai, ką jam tenka patirti. Tokiu būdu siunčiate žinutę, kad suprantate savo vaiką ir jo jausmus, tokiu elgesiu padėsite vaikui susivaldyti, rašo smartparenting.com. „Žinau, kad nori ledų, bet mes nevalgome deserto po vakarienės", – toks ar panašus variantas tiks kuo puikiausiai.

# data[].attributes.body
Ši metodika veiksminga su pačiais mažiausiais vaikais. Išnaudokite trumpą vaiko dėmesio sutelkimo akimirką. Priverskite mažylį pamiršti apie jį apėmusį susierzinimą, parodydami ar duodami jam ką nors kur kas įdomesnio. Pasiūlykite mažyliui jo mėgstamą užkandį, ištraukite jo mėgstamą žaislą, kurį laikote savo rankinėje kaip tik tokiems atvejams, pasiūlykite žaidimą. Pasistenkite atrodyti ir kalbėti džiugiai apie dalyką, kuriuo mėginate patraukti vaiko dėmesį. Dar viena ne ką prastesnė technika – užkirsti kelią neilgai trukus prasidėsiančiam pykčio proveržiui.

# data[].attributes.body
Ši technika gali netikti vyresniems vaikams, tačiau tuo puikiausiai veikia jaunesnius mažylius, kurių žodynas ribotas. Dvejų metų atžala gali jaustis nuliūdusi dėl ko nors, bet neturėti tinkamų žodžių savo jausmams išreikšti. Tokiais atvejais dažniausiai pyktis tampa priemone emocijoms išreikšti. Jei jūsų situacija būtent tokia, paprašykite mažylio parodyti tai, kas kelia nerimą, ar ką jis nori gauti.

# data[].attributes.body
Šiai technikai įvaldyti prireiks šiek tiek daugiau aktorinės praktikos, tačiau ji tikrai veiksminga. Kai vaiką apima pyktis, priartėkite prie jo ir imkite šnairuoti, lyg ką būtumėte pamatę. „Ar tai šuniukas, o gal ponis ar zuikis?" – pasukite kalba panašia linkme. Apsižvalgykite kartu su vaiku ir kartu nutarkite, ar ten iš tikrųjų kas nors buvo, ar jums tik pasirodė.

# data[].attributes.body
Įsivaizduokite, kad esate namuose su vaiku, kurio veidas paraudęs iš pykčio, jis atsisako autis batus. Užuot veltui eikvoję pastangas imkitės humoro. „Jei tu nenori jų autis, ausiuosi aš!" – toks netikėtas akibrokštas neabejotinai turėtų sudominti suirzusį mažylį. Bandykite autis batukus arba užsidėkite juos ant galvos, skleiskite juokingus garsus ir vaikštinėkite aplinkui. Nėra sudėtinga prajuokinti vaiką, jei elgsitės kvailokai. Panašūs metodai kuo puikiausiai tiks vaiko pykčio priepuoliams malšinti.

# data[].attributes.headline
„Ar tu nori valgyti, jautiesi pavargęs ar mieguistas?

# data[].attributes.subject
„Ar tu nori valgyti, jautiesi pavargęs ar mieguistas?

# data[].attributes.body
Nuovargis ir alkis – du didžiausi pykčio sukėlėjai. Taigi būtina įsitikinti, kad jūsų vaikas nesusidūrė su dviem šiomis problemomis.

# data[].attributes.body
Jei su vaiku esate parduotuvėje ar restorane, o atžalą ištinka pykčio priepuolis, kartais geriausias būdas – paimti vaiką už rankos ir eiti kur nors kitur. Pasišalinus iš pyktį sukėlusios aplinkos ir sparčiai pakeitus aplinką, vaiką galima nuraminti be didesnių sunkumų.

# data[].attributes.body
Verkiantis vaikas – rimtas iššūkis, kliudantis taikyti bet kokias pykčio valdymo taktikas. Jei vaikas labai stipriai nuliūdęs, jis nesugebės jūsų nei matyti, nei girdėti. Tokiais atvejais patartina nesakyti nieko, tiesiog tvirtai, bet tuo pačiu ir švelniai apkabinti. Toks jūsų elgesys vaiką paskatins pajausti saugumą ir nurimti.

# data[].attributes.body
Ignoruokite savo vaiko pykčio proveržius, sutelkdami dėmesį į kitus dalykus. Taip elgdamiesi suprasite, kad daugeliu atvejų tokiu būdu paskatinate vaiką nurimti. Ši metodika itin tinkama, jei pyktis tėra jūsų vaiko atliekamo pasirodymo, skirto gauti tai, ko jis nori, dalis, o nėra sukelta nuovargio, alkio ar kitų fiziologinių priežasčių.

# data[].attributes.body
Nors kartais atrodo, kad didesnio pikčiurnos už savąjį sutikti neteko, sielotis, pasak psichologų, neverta. Pyksta visi. Tai yra viena iš kūno reakcijų į išorinę grėsmę. Įniršis gali kilti ir dėl patiriamų jausmų – įvairių baimių, nusivylimo, sielvarto, skausmo.
Kai šie išgyvenimai tampa sunkiai pakeliami, bėgdami nuo jų pratrūkstame pykčiu, o kartais net paleidžiame į darbą kumščius. Kadangi vaikų smegenų dalis, atsakinga už emocijų valdymą, dar nėra pakankamai išsivysčiusi, jie pykčiu pratrūksta gerokai dažniau.
Nepaisant to, mušimasis gali būti pateisinamas itin retai. O juk dažniausiai vaikai trokšta apkulti kaladėlių bokštelį nugriovusią sesutę, su jais „nesąžiningai“ pasielgusius tėvus ar žaidimų aikštelėje išgąsdinusį berniuką. Kai vaikas auga namuose, kuriuose suaugusieji pyktį kontroliuoja tinkamai, to su laiku išmoksta ir pats. Vis dėlto žinoti, kaip padėti pykčio apimtam mažyliui, tikrai verta.

# data[].attributes.body
Užklupęs pyktis gali pasireikšti įvairiais būdais. Nuo žodžių iki fizinio smurto ar daiktų gadinimo. Apimti neigiamų emocijų, mažieji netgi gali pakenkti sau. Todėl labai svarbu saugoti, kad pikčiurna nesusižeistų, o dar geriau – pastebėti artėjantį pykčio protrūkį ir jo išvengti. Pagrindiniai požymiai, išduodantys vaiko pyktį, yra šie:

Suspausti kumščiukai.

Įsitempęs kūnas.

Žodinis protrūkis.

Tam tikros veido išraiškos.

Mušimasis.

# data[].attributes.headline
Kada vaikui reikia profesionalios pagalbos?

# data[].attributes.subject
Kada vaikui reikia profesionalios pagalbos?

# data[].attributes.body
Negali suvaldyti agresijos ir muša žmones (ne tik brolius ir seseris) būdamas vyresnis nei penkerių metų.

Dažnai ištinka pykčio priepuoliai. Jie išduoda, kad vaikas yra sukaupęs tiek pykčio, kad jis gali prasiveržti bet kurią akimirką.

Kai vaikas yra nuolatos priešiškai nusiteikęs (ir jam daugiau nei dveji metukai).

Negali konstruktyviai spręsti kylančių problemų ir nežino, koks yra jo vaidmuo, dažnai jaučiasi auka.

Praranda draugus, atstumia suaugusiuosius, nuolat įsivelia į konfliktus su aplinkiniais.

Matyti, kad trokšta ir stengiasi atkeršyti.

Grasina susižeisti fiziškai ar iš tiesų taip elgiasi.

Nuolatos gadina daiktus.

Demonstruoja neapykantą sau ar kitiems žmonėms.

Skriaudžia mažesnius vaikus ar gyvūnus.

Negali suvaldyti agresijos ir muša žmones (ne tik brolius ir seseris) būdamas vyresnis nei penkerių metų.

Dažnai ištinka pykčio priepuoliai. Jie išduoda, kad vaikas yra sukaupęs tiek pykčio, kad jis gali prasiveržti bet kurią akimirką.

Kai vaikas yra nuolatos priešiškai nusiteikęs (ir jam daugiau nei dveji metukai).

Negali konstruktyviai spręsti kylančių problemų ir nežino, koks yra jo vaidmuo, dažnai jaučiasi auka.

Praranda draugus, atstumia suaugusiuosius, nuolat įsivelia į konfliktus su aplinkiniais.

Matyti, kad trokšta ir stengiasi atkeršyti.

Grasina susižeisti fiziškai ar iš tiesų taip elgiasi.

Nuolatos gadina daiktus.

Demonstruoja neapykantą sau ar kitiems žmonėms.

Skriaudžia mažesnius vaikus ar gyvūnus.

# data[].attributes.body
Pyktį jaučia visi – tiek vaikai, tiek suaugusieji. Tai natūrali emocija, kuri praneša mums apie pavojų ir skatina reaguoti, jei kas nors negerai. Pykti nėra blogai, visi tam turime teisę, tik svarbu, kaip išreiškiame savo jausmus. Tėvai gali padėti savo vaikams išmokti suvaldyti savo elgesį, neužgniaužiant jausmų, kurie reikalingi kliūtims įveikti. Suaugusieji gali padėti vaikui priimti savo pyktį, jo nebijoti, tinkamai parodyti ir netgi juo pasinaudoti siekiant pozityvių tikslų. Šis jausmas gali suteikti būtinos energijos kliūtims įveikti, padėti išreikšti save ir tapti savarankiškam.