# data[].attributes.body
Irena Dujković

# data[].attributes.attachment_link.description
Discover more about Mađarska ✌️ - Interactive Image

# data[].attributes.body
Мексичка култура

# data[].attributes.attachment_link.title
Мексичка кухиња

# data[].attributes.headline
Свадба код Јевреја

# data[].attributes.subject
Свадба код Јевреја

# data[].attributes.attachment_link.title
Свадба код Јевреја

# data[].attributes.headline
Музика Уједињеног Краљевства

# data[].attributes.subject
Музика Уједињеног Краљевства

# data[].attributes.body
Миа Тешевкић, I6

# data[].attributes.body
Ana Đorđević

# data[].attributes.body
Marko Cvijetić I - 6

# data[].attributes.body
Mara Čekerinac I4

# data[].attributes.body
Ivan Jesretić I-6

# data[].attributes.body
Италија

# data[].attributes.body
Jelena Mačkić I6

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Абориџини

Абориџини су 50.000 година имали свој континент. Данас чине мање од 3 одсто укупне популације Аустралије. Они су један од најстаријих народа на свету, па самим тим и њихова култура је најстарија светска култура које се одржала до дана данашњег. Традиционални начин живота Аборџина је скоро изумрео. Скоро, али не потпуно.

Морске корњаче су на јеловнику целе године. Једу сваки јестив делић зелене морске корњаче, од органа до жутог везивног ткива. Понекад улове понеку ражу и жутоперог гофа или морског сисара. Често једу остриге и крабе. Између њихових кућа се налазе мали воћњаци са дрвећем манга, банане и индијског ораха.

Аустралијски домороци бројали су више стотина племена од којих је свако имало посебан језик. Некада је било 250 различитих језика, преко 100 дијалеката и много више клонова и подгрупа. Међутим више од половине тих језика је изумрело.Многи припадници различтих племена ректо раговарају, већ се споразумевају знаковима.

Сваки њихов плес имитира неку животињу или природни догађај. Кратко траје, али је врло интезиван. Постоји плес белог галеба, па плес хоботнице, плес северног ветра, лес какадуа. Неке плесове изводе само жене као што је ватрени плес. Плес траје по цео дан, па још један и још један.

У лову Абориџини користе најчешће копља и понекад бумеранге.Прст преко грла и полед ка мору. То је сигнал. Двојица људи грабе своја копља ручно истесана од дрвета еукалиптуса, и ходају боси по црвеној земљи до ивице воде. Гађају корњачу која покушава да зарони у дубину. Метални врх копља заривен је у корњачин оклоп. Вуку је све док корњача не дође до чамца. Сагињу се и ваде је из воде.

За припаднике племена Јолнгу, све око њих служи као сликарско платно-стене, дрвеће, зидови спаваће собе, спољни зидови на кући... Све је украшено фигурама људи и животиња у типичном линеарном маниру или у стилу петроглифа. Чак су неки фрижидеру украшени отисцима дланова и пољубаца. Четкице праве од сопствене косе.

-Финкел, Мајкл ,,Први Аустралијанци", у:National Geographic, јун 2013, стр. 94.-https://budikengur.com/zivot-u-australiji/aboridzini-najstariji-narod-na-svetu-https://sites.google.com/site/oaboridzanima/istorija-aboridzina

# data[].attributes.attachment_link.title
Interactive image by elenalenastracenski on Genially

# data[].attributes.attachment_link.description
Абориџини Абориџини су 50.000 година имали свој континент. Данас чине мање од 3 одсто укупне популације Аустралије. Они су један од најстаријих народа на свету, па самим тим и њихова култура је најстарија светска култура које се одржала до дана данашњег. Традиционални начин живота Аборџина је скоро изумрео. Скоро, али не потпуно.

# data[].attributes.headline
Култура одевања- Јапан

# data[].attributes.subject
Култура одевања- Јапан

# data[].attributes.body
Sahrane na Tibetu se svojim običajima izdvajaju od drugih.

Svaki deo naše planete je zanimljiv na sebi svojstven način. Činjenica da i dalje postoje delovi koji nisu podlegli modernizaciji je neverovatna! Upravo jedna takva zemlja, neobične lepote, smeštena je na samom “krovu sveta”, tj. na visini od preko 4.000 metara. Tibet je na jugu okružen Himalajima i čuvenim Mont Everestom. Planinski venac Karakorum prostire se na zapadu. Dok se na severu nazire Kunlun Shan.

Čitava tibetanska regija prošarana je planinskim lancima, što je u velikoj meri odredilo način života njegovih stanovnika. Ipak, glavnu vodilju naroda predstavlja religija, poznata pod nazivom lamaizam. U pitanju je posebno budističko učenje koje veruje u reinkarnaciju. Odnosno, Tibetanci smatraju da smrt nije prekid života, već da ukazuje na ponovno rođenje. Zbog toga se i ne boje smrti i na sasvim drugačiji način pristupaju činu sahrane.

Sahrane na Tibetu za cenjene ljude

Pokop Stupa namenjen je ljudima najvišeg reda Pančen Lami i malom broju plemstva. Telo pokojnika se uranja u parfemisanu tečnost kako bi se očistilo. Zatim se pomoću soli vrši balsamovanje.

Tako pripremljeno telo se oblaže lekovitim biljkama i začinima.

U pojedinim slučajevima se preko njega raspršuju zlatni listići i šafran. U zavisnosti od ranga pokojnika stupe mogu biti izrađene od zlata, srebra, bronze, drveta ili zemlje.

Kremiranje i inhumacija

Sahrane na Tibetu najčešće se vrše kremiranjem. Iako se smatra manje uzvišenim od Stupa pokopa rezervisano je za visoke monahe i aristokrate.

Preminuli se polaže na slamu koja se pali. Sakupljeni pepeo sveštenika se čuva u tzv. tsatsasima. U pitanju su glineni otisci svetih predmeta, simbola ili slika božanstava. Dok se pepeo običnih građana prosipa sa vrha planine ili u reku.

Inhumacija je najstariji oblik sahrane na Tibetu. Međutim, uvođenjem tibetanskog budizma klasični pokop se vrši samo kod ljudi koji su preminuli od zaraznih bolesti ili neprirodnih uzroka kao što su ubistva ili samoubistva. Narodna verovanja za sahrane kod Tibetanaca ističu da ova tela nisu dovoljno čista da se obavi nebeska sahrana ili kremiranje.

Nebeske sahrane na Tibetu

Iako za ostatak sveta nebeske sahrane deluju zastrašujuće, za Tibetance one ima poetski karakter. Njima odaju počast mrtvima.

Nakon smrti, telo preminulog se obavija belom tkaninom i postavlja u sedeći položaj u uglu sobe. Tokom 24 časa lama naglas čita molitve za pročišćenje. Dok svi članovi porodice prestaju sa obavljanjem posla kako bi se stvorio potreban mir za uskrsnuće pokojnikove duše.

Tri dana posle smrti sa tela se skida odeća. Jedan od najbližih drugova pokojnika ima obavezu da telo odnese na mesto “sahrane pod vedrim nebom”. Naime, Tibetanci smatraju da čovek u svom života, pa i posle njega, mora da bude koristan prirodi. Prema verovanju, na taj način, svi gresi su oprošteni i duša mirno odlazi u raj.Ove sahrane na Tibetu ne dozvoljavaju prisustvo stranaca, kao ni bliskih članova porodice.

# data[].attributes.headline
Јапанска кухиња

# data[].attributes.subject
Јапанска кухиња

# data[].attributes.attachment_link.title
јапанска кухиња