# data[].attributes.body
Če bi imeli na voljo dovolj celic tega osebka, potem je to možno. Je pa dejstvo, da tudi če bi kloniranje uspelo, osebek ne bi bil dejansko enak. Na organizme poleg dednosti namreč vpliva tudi okolje in vprašanje je, kakšen bi bil značaj, obnašanje tega osebka. Gotovo ne bi bil točno tak kot ga imamo v spominu in to bi lahko negativno vplivalo na osebe ob njem.

Nik Pernek

# data[].attributes.body
Možno bi bilo, ampak problem bi se pojavil pri značaju te živali

# data[].attributes.body
Možnosti za to so, vendar so izjemno majhne, saj vemo da je zelo nizka uspešnost pri kloniranju. Sam bi to idejo sicer podpiral, vendar bi težko dobili popoln klon oziroma je to skoraj nemogoče, okolje pa bi lahko tudi drugače vplivalo nanj in bi oseba, ali pa hišni ljubljenček imel popolnoma drugačen značaj, ki pa nam ne bi ugajal.

Gašper Koler

# data[].attributes.body
Možno bi bilo, ampak klon ne bo enak po značaju, saj bo odraščal v drugačnem okolju.

Klara B.

# data[].attributes.headline
Kloniranje človeka samega je etično sporno. Kloniranja izgubljenih ali ljubljenih živali pa se človek ŽE poslužuje. To je zelo lep način kako počastiti žival ki si jo imel rad in ti je bila blizu. Klon ljubljenčka bo na videz morda res enak prvotnemu osebku, značaj pa ne bo isti, saj se le ta ne deduje. To lahko sicer predstavlja težavo.

# data[].attributes.subject
Kloniranje človeka samega je etično sporno. Kloniranja izgubljenih ali ljubljenih živali pa se človek ŽE poslužuje. To je zelo lep način kako počastiti žival ki si jo imel rad in ti je bila blizu. Klon ljubljenčka bo na videz morda res enak prvotnemu osebku, značaj pa ne bo isti, saj se le ta ne deduje. To lahko sicer predstavlja težavo.

# data[].attributes.body
-Tara K.-

# data[].attributes.body
S klonom ne bi nikoli mogli zares  nadomestiti izgubljeno ljubljeno žival ali celo osebo. Po izgledu, bi sicer klonirana žival ali človek lahko izgledal popolnoma enako, kot  naša izgubljena žival/ oseba, vendar na sam razvoj osebka vpliva več dejavnikov, zato bi bil kloniran osebek zagotovo karakteristično precej drugačen od našega protnega osebka.
Klara Kranjc

# data[].attributes.headline
Samo kloniranje bi sicer bilo izvedljivo in osebek, bi bil res genetsko enak prvotnemu. Pojavi pa se težava, saj se moramo zavedati, da sam dedni zapis ni edini, ki vpliva na to kateri geni se bodo izrazili. Na celoten razvoj osebka vplivajo tudi zunanje lastnosti (okolje) in ne moremo 100% trditi, da bo novonastali osebek popolnoma enak prvotnemu. Pojavijo se lahko tudi številne raznilikosti v karakterju samega osebka, na katere bližnji ljudje nebi bili navajeni in bi lahko prišlo do občutka nelagodja.

# data[].attributes.subject
Samo kloniranje bi sicer bilo izvedljivo in osebek, bi bil res genetsko enak prvotnemu. Pojavi pa se težava, saj se moramo zavedati, da sam dedni zapis ni edini, ki vpliva na to kateri geni se bodo izrazili. Na celoten razvoj osebka vplivajo tudi zunanje lastnosti (okolje) in ne moremo 100% trditi, da bo novonastali osebek popolnoma enak prvotnemu. Pojavijo se lahko tudi številne raznilikosti v karakterju samega osebka, na katere bližnji ljudje nebi bili navajeni in bi lahko prišlo do občutka nelagodja.

# data[].attributes.body
Ana Tompa

# data[].attributes.body
Glede dela z živalmi se strinjam in se mi zdi bolj logično, smiselno, kot pa za človeka, vendar moramo vedeti, da oseba ali pa žival lahko izgleda identično, pa to še ne pomeni, da ima enako osebnost. Če bi s klonom želeli nadomestiti prijatelja, bi morali najprej kar nekaj let čakati, ker si žal z dojenčkom ne bi mogli dosti pomagati, vendar ne smemo pozabiti, da bi se s tem starali tudi mi in te starostne razdalje žal ne bi nikoli preskočili. Prav tako ne bi morali vplivati na osebkov psihološki razvoj, ne bi mu mogli omogočiti vseh izkušenj, ki so pomagale izgraditi njegovo notranjo podobo, itd. Kar se tiče živali morda takšnega problema ni, vendar bi se lahko zgodilo, da bi zaradi krajšega življenjskega cikla živali, postopek kloniranja ponavljali v nedogled, kar pa ni način, saj v življenju prej ali slej pride čas, ko se je od nekaterih stvari treba posloviti.

Marcel K.

# data[].attributes.body
Podpiram kloniranje ljubljene živali, vendar se mora lastnik zavedati, da se pri kloniranju podeduje samo njihov dedni zapis, kar bi pomenilo, da bi bil po videzu enak, vendar ne bi imel enakega značaja. Kar se tiče kloniranja ljudi se mi zdi to etično sporno pa tudi če bi to počeli, nastali človek bi bil po videzu enak ljubljeni osebi, vendar bi bil lahko značajsko čisto drugačen, kar bi lahko druge osebe še bolj prizadelo kot njihova smrt. Poleg tega bi se rodil kot dojenček in bi to lahko predstavljalo veliko razliko v letih in čisto drugačne cilje in pogovore kot sta jih imela.

-Janja Pajk-

# data[].attributes.body
Že res, da izguba ljubljenčka ali ljubljene osebe ni majhna stvar in človeka močno potre, vendar morem reči, da se s tem ne strinjam, saj je smrt del življenskega kroga in smo žal vsi deležni in kloniranje ni rešitev za našo žalost. Poleg tega se mi zdi kloniranje osebe zelo ne sporno. Pa tudi če bi klonerali osebek oz ljubljenčke to nebi bila ista oseba oz. žival, mogoče bi res imela enak zgled vendar pa bi prišlo do razlikovanja v vedenju, načinu razmišljanja itd. Seveda je potrebno pomisliti tudi na to zakaj je ta oseba oz. ljubljenček umrl saj če je za tem neka genska bolezen se bo ta prenesla tudi na klon, kar pomeni, da bi ta klon lahko ravno tako hitro umrl za posledicami bolezni in bi se žalost samo še stopnjevala

Ana Maja

# data[].attributes.body
Da bi s klonom nadomestili izgubljeno ljubljeno osebo ali žival, se mi zdi nesmisel, saj bi s kloniranjem pridobili le gensko enakost, njegovo vedenje in lastnosti pa bi se lahko zelo razlikovale, saj so del vzgoje, vpliva okolja, travm, izkušenj... Poleg tega, če izgubimo starša in ga kloniramo, se on rodi kot majhen dojenček in ne bi nadomestil odrasle osebe, ki smo jo izgubili in bi si jo takoj želeli ponovno poleg sebe.

# data[].attributes.body
Kloniranje izgubljene osebe se mi zdi nesmiselno v primeru če je ta bila stara več kot dve leti, saj je do takrat že razvila edinstven značaj, ki ga kljub kloniranju ne bi več doživeli.
Matic Kapš

# data[].attributes.body
Tudi, če bo ta ljubljenček ali oseba klon poginule živali ali osebe, še ne pomeni, da bo karakterno enak. Živali ali osebe pa ponavadi vzljubimo zaradi njihovega edinstvenega značaja, osebnosti. Enojajčni dvojčki, ki so kloni, se karakterno razlikujeta drug od drugega, kjlubtemu da so jih vzgajali ist starši. Če se z enim odlično razumeš, še ne pomeni da se tudi z drugim, čeprav sta klona.
Anja Kirar

# data[].attributes.body
Prvo rabimo dovolj živih in jajčnih celic, da pridemo sploh do kakšne uspešne združitve in potem blastociste. Drugo pa nemoramo klonirat osebo, ki nam je umrla in jo dobiti nazaj takšno, kot je šla. Ta oseba bo morala iti čez ponovno rojstvo in odraščanje naš čas se pa med tem ne bo ustavil. Ne bo nas poznala ne bo vedela kaj smo mi njej ali pa ona nam to bo nova oseba.
Alenka Alukič

# data[].attributes.body
Te ideje se gotovo ne bi nihče branil, še posebej če gre za žival, ki nam veliko pomeni. Žival bi seveda izgledala enako, ampak karakterno pa zagotovo ne bi bila enaka, kar pa bi lahko nekoga tudi na nek način prizadelo.
Manca Srakar

# data[].attributes.body
Ljubljeno osebo bi težko nadomestili, saj je kljub istemu dednemu zapisu vsaka oseba edinstvena ima svoje mišljenje, vrednote, zanimanja. Sploh pa to ni nekaj kar naročiš na spletu in se drug dan pojavi pred tvojimi vrati. Ne moreš človeka kopirat in ga prilepit, kot bi si večkrat želeli, da bi bili na več mestih hkrati. Zaljubiš se v osebo in tudi če bi čakal leta in leta, ta človek ta oseba ne bi bila ista. Pri živalih razvoj poteka malo hitreje ampak nihče ti ne garantira, da boš s klonirano mačko imel tako povezavo kot s prejšnjo.

Jana Govednik

# data[].attributes.body
Kloniranje izgubljene osebe je nesmisel, saj tudi v primeru če bi uspešno razvili zarodek ni zagotovila da bo ta sploh preživel, v primeru da bi bilo kloniranje uspešno bi ta osebek na svet prišel kot dojenček in odraščal kot vsakdo izmed nas. Osebnost bi bila tudi drugačna saj se le ta ne deduje. Kloniranje ljubljenčka bi v teoriji bilo mogoče vendar je potrebno ogromno poskusov in tudi če bi bilo uspešno ta ljubljenček ne bo imel enake osebnosti kot naš prvotni. Lažje je posvojiti oz. kupiti novega, ki je na videz podoben.
Maruška Hrastar

# data[].attributes.headline
Če bi ljubljenčka izgubili bi bilo možno, da dobimo podoben klon (seveda v primeru, če bi imeli dovolj celic), vendar meni osebno ne bi bilo všeč, da bi se vrnil hišni ljubljenček s čisto drugačnim značajem. Zelo se bi morali potruditi pri vzgoji, da bi se mu vsaj malo približal.

# data[].attributes.subject
Če bi ljubljenčka izgubili bi bilo možno, da dobimo podoben klon (seveda v primeru, če bi imeli dovolj celic), vendar meni osebno ne bi bilo všeč, da bi se vrnil hišni ljubljenček s čisto drugačnim značajem. Zelo se bi morali potruditi pri vzgoji, da bi se mu vsaj malo približal.

# data[].attributes.body
Ana Škoberne

# data[].attributes.body
Ne zdi se mi smiselno.... to je kot da bi ti nekdo zbrisal celo seminarsko nalogo iz racunalnika ostala pa bi samo tista wordova mapa z naslovom
Marko

# data[].attributes.body
nesmiselno. na osebek bi preveč vplivali zunanji dejavniki. enostavno rečeno- blo bi ekstremno čudno :)
Julija

# data[].attributes.headline
živali se med seboj razlikujejo po karakterju tudi, če so na videz podobni. Enojajčni dvojčki imajo drugačno osebnost a isti videz. Kloniranje ljubljenih oseb in živali se mi zdi nesmiselno.  

# data[].attributes.subject
živali se med seboj razlikujejo po karakterju tudi, če so na videz podobni. Enojajčni dvojčki imajo drugačno osebnost a isti videz. Kloniranje ljubljenih oseb in živali se mi zdi nesmiselno.  

# data[].attributes.body
Nuša V.

# data[].attributes.body
S tem se stinjam in bi bilo idealno. Čeprav nebi dobili točno iste živali z istim karakterjem, so ševedno dosti blizu temu kar bi si nekateri ljude želeli nazaj.

Anže B.

# data[].attributes.headline
Menim, da bi bilo to nesmiselno, saj bi imela ta oseba drugačno osebnost in prišla bi na svet kot vsak "dojenček", pri čemer se bi morala ponovno razviti.

# data[].attributes.subject
Menim, da bi bilo to nesmiselno, saj bi imela ta oseba drugačno osebnost in prišla bi na svet kot vsak "dojenček", pri čemer se bi morala ponovno razviti.

# data[].attributes.body
Klavdija Božič

# data[].attributes.body
Mislim, da bi bilo kloniranje ljubljene osebe etično nedopustno. Sama izvedba kloniranje se mi ne zdi nesprejemljiva, ker tukaj ni vpletenih nič čustev (seveda za to še nimamo ustrezne tehnologije). Težave se pojavijo pri osebkovem odraščanju in odraslem življenju, ker njegova osebnost definitivno nebi bila popolnoma enaka izgubljeni osebi. (osebnost je samo delno dedna vse drugo so zunanji dejavniki). To bi na klonirano osebo postavilo nerealna pričakovanja, kar pa se mi zdi krivično.

Pri ljubljenčkih pa je tehnologija že dovolj razvita in v Južni Koreji že obstaja podjetje Sooam, ki se ukvarja smo s tem. Tukaj imam iste pomisleke kot pri ljudeh in menim, da bi morali lastniki izgubljenega ljubljenčka preboleti in mogoče posvojiti/kupiti novega, s katerim bi doživeli nove, drugačne izkužnje.

-Aleksandra Saša Bambič

# data[].attributes.body
To se mi zdi popolnoma noro in nehumano. življenje je dragoceno. če se gre za ljubljeno osebo, se moramo pač sprijazniti s tem in smo lahko le srečni za vse kar smo z njo preživeli. ko ni več rojstva in smrti ni več življenja. enako velja za ljubljenčke. c'est la vie.