# data[].attributes.headline
בס"דשם: __________מה נשתנה?מה המקור למנהג ה"שיר" מה נשתנה? ומה מטרתו? על כך ננסה לענות מתוך הגמרא בפסחים:תלמוד בבלי מסכת פסחים דף קטז עמוד אמשנה. מזגו לו כוס שני, וכאן הבן שואל אביו. ואם אין דעת בבן אביו מלמדו: מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות, שבכל הלילות אנו אוכלין חמץ ומצה הלילה הזה כולו מצה? שבכל הלילות אנו אוכלין שאר ירקות, הלילה הזה מרור? שבכל הלילות אנו אוכלין בשר צלי שלוק ומבושל, הלילה הזה כולו צלי? שבכל הלילות (אין) אנו מטבילין פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים? ולפי דעתו של בן, אביו מלמדו. מתחיל בגנות ומסיים בשבח, ודורש (דברים כו) מ"ארמי אובד אבי" עד שיגמור כל הפרשה כולה. עייני במשנה ועניא.	על איזה כוס אומרים מה נשתנה? _______ב.	מה אומרים על כוס ראשונה?_______ג.	כמה שאלות יש במשנה (ב"מה נשתנה")?________ד.	האם כתוב מדוע צריך לשאול?_______ה.	מה הכוונה בשורה הראשונה – "אם אין דעת בבנו, אביו מלמדו"?_____________ ________________________________________________________.ו.	לפי איזה אמות מידה (כללים, קריטריונים) צריך האב לענות לבנו? (סוף המשנה) ______ _______________________________________________________________.ז.	איזו שאלה שונה בין מה נשתנה של היום למה נשתנה שבחז"ל (במשנה)? ומדוע? _______ __________________________________________________________________________________________________________________________________עייני כעת בגמרא (היא חולקה לשורות כדי להקל עלייך), הגמרא תברר מי שואל וכיצד לנהוג במצבים שאין ילדים קטנים. תנו רבנן: חכם בנו - שואלו, ואם אינו חכם - אשתו שואלתו. ואם לאו - הוא שואל לעצמו. ואפילו שני תלמידי חכמים שיודעין בהלכות הפסח - שואלין זה לזה… תנו רבנן – זהו ציטוט מתקופת המשנהא.	בשורה השניה מי חכם? הוא או בנו?______________ב.	מי שעושה ליל הסדר לבד, האם עליו לשיר מה נשתנה?____ג.	לפי השורה האחרונה, מה מטרת השאלה במה נשתנה? _______________________ _____________________________________________________________.מגמרא אחרת בהמשך אפשר ללמוד דברים נוספים, כמו האם ממש צריך לומר את הנוסח הכתוב בהגדה, למה דוקא שואלים ולא אומרים, כיצד מגיעים למצב של שאילה? (יש פירושי מילים)למה עוקרין את השולחן [=מגשי האוכל]? אמרי דבי רבי ינאי: כדי שיכירו תינוקות וישאלו. אביי הוה יתיב קמיה (לפני) דרבה, חזא דקא מדלי תכא מקמיה. אמר להו: עדיין לא קא אכלינן, אתו קא מעקרי תכא מיקמן? אמר ליה רבה: פטרתן מלומר מה נשתנה. הסבר כללי – בימיהם היה לכל סועד שולחן קטן מול, ממנו היה אוכל. כאשר היו מסיימים לאכול או שהיו מביאים מנה אחרת מיוחדת היו גם כן מחליפים שולחן. בפסח יש חובה לעקור את השולחנות (היום כבר לא).(מלים – עוקרין- מחליפים, הוה – היה, יתיב- ישב, חזא- ראה, דקא מדלי – לוקחים, תכא- שולחן קטן, מקמיה- לפניו, אתו – כבר)א.	מה היא שאלת הגמרא?_________________________________________ב.	מה ענו בבית מדרשו של ר' ינאי? ___________________________________ג.	אביי ישב לפני רבה ופתאום מה קרה? ________________________________.ד.	מיד שאל אביי ________________________________________________ __________________________________________________________.ה.	אמר לו רבה פטרת אותנו מלשאול מה נשתנה. מדוע? _____________________.ו.	לפי זה האם יש חיוב על עצם השאלה או שמה שחשוב זה שנעביר את המסר? ____ _________________________________________________________.ז.	 מדוע הגמרא הביאה מעשה, ולא הסתפקה באמירת ההלכה "כדי שישאלו התינוקות"? __________________________________________________________.עייני בסיכום ההלכה ע"י הרמב"ם, מה הוא מוסיף?רמב"ם הלכות חמץ ומצה פרק ז הלכה גוצריך לעשות שינוי בלילה הזה כדי שיראו הבנים וישאלו ויאמרו מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות עד שישיב להם ויאמר להם כך וכך אירע וכך וכך היה. וכיצד משנה? מחלק להם קליות ואגוזים ועוקרים השולחן מלפניהם קודם שיאכלו וחוטפין מצה זה מיד זה וכיוצא בדברים האלו. אין לו בן אשתו שואלתו, אין לו אשה שואלין זה את זה מה נשתנה הלילה הזה, ואפילו היו כולן חכמים, היה לבדו שואל לעצמו מה נשתנה הלילה הזה.  א.	מדוע יש לעשות שינוי? ______________________________________ב.	האם יש חובה לעשות שינוי מסויים ? _____________________________.ג.	תני דוגמא לשני שינויים ברמב"ם _________________________________________ _________________________________________________________________.ד.	תני דוגמא לשינוי שניתן לעשותו היום, שיכול לעורר שאלה? ______________________ ________________________________________________________________.למסקנה – פעם השאלות של מה נשתנה היו :____________________________________ ___________________________________________________________________והיום הם : ___________________________________________________________בהצלחה

# data[].attributes.subject
בס"דשם: __________מה נשתנה?מה המקור למנהג ה"שיר" מה נשתנה? ומה מטרתו? על כך ננסה לענות מתוך הגמרא בפסחים:תלמוד בבלי מסכת פסחים דף קטז עמוד אמשנה. מזגו לו כוס שני, וכאן הבן שואל אביו. ואם אין דעת בבן אביו מלמדו: מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות, שבכל הלילות אנו אוכלין חמץ ומצה הלילה הזה כולו מצה? שבכל הלילות אנו אוכלין שאר ירקות, הלילה הזה מרור? שבכל הלילות אנו אוכלין בשר צלי שלוק ומבושל, הלילה הזה כולו צלי? שבכל הלילות (אין) אנו מטבילין פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים? ולפי דעתו של בן, אביו מלמדו. מתחיל בגנות ומסיים בשבח, ודורש (דברים כו) מ"ארמי אובד אבי" עד שיגמור כל הפרשה כולה. עייני במשנה ועניא.	על איזה כוס אומרים מה נשתנה? _______ב.	מה אומרים על כוס ראשונה?_______ג.	כמה שאלות יש במשנה (ב"מה נשתנה")?________ד.	האם כתוב מדוע צריך לשאול?_______ה.	מה הכוונה בשורה הראשונה – "אם אין דעת בבנו, אביו מלמדו"?_____________ ________________________________________________________.ו.	לפי איזה אמות מידה (כללים, קריטריונים) צריך האב לענות לבנו? (סוף המשנה) ______ _______________________________________________________________.ז.	איזו שאלה שונה בין מה נשתנה של היום למה נשתנה שבחז"ל (במשנה)? ומדוע? _______ __________________________________________________________________________________________________________________________________עייני כעת בגמרא (היא חולקה לשורות כדי להקל עלייך), הגמרא תברר מי שואל וכיצד לנהוג במצבים שאין ילדים קטנים. תנו רבנן: חכם בנו - שואלו, ואם אינו חכם - אשתו שואלתו. ואם לאו - הוא שואל לעצמו. ואפילו שני תלמידי חכמים שיודעין בהלכות הפסח - שואלין זה לזה… תנו רבנן – זהו ציטוט מתקופת המשנהא.	בשורה השניה מי חכם? הוא או בנו?______________ב.	מי שעושה ליל הסדר לבד, האם עליו לשיר מה נשתנה?____ג.	לפי השורה האחרונה, מה מטרת השאלה במה נשתנה? _______________________ _____________________________________________________________.מגמרא אחרת בהמשך אפשר ללמוד דברים נוספים, כמו האם ממש צריך לומר את הנוסח הכתוב בהגדה, למה דוקא שואלים ולא אומרים, כיצד מגיעים למצב של שאילה? (יש פירושי מילים)למה עוקרין את השולחן [=מגשי האוכל]? אמרי דבי רבי ינאי: כדי שיכירו תינוקות וישאלו. אביי הוה יתיב קמיה (לפני) דרבה, חזא דקא מדלי תכא מקמיה. אמר להו: עדיין לא קא אכלינן, אתו קא מעקרי תכא מיקמן? אמר ליה רבה: פטרתן מלומר מה נשתנה. הסבר כללי – בימיהם היה לכל סועד שולחן קטן מול, ממנו היה אוכל. כאשר היו מסיימים לאכול או שהיו מביאים מנה אחרת מיוחדת היו גם כן מחליפים שולחן. בפסח יש חובה לעקור את השולחנות (היום כבר לא).(מלים – עוקרין- מחליפים, הוה – היה, יתיב- ישב, חזא- ראה, דקא מדלי – לוקחים, תכא- שולחן קטן, מקמיה- לפניו, אתו – כבר)א.	מה היא שאלת הגמרא?_________________________________________ב.	מה ענו בבית מדרשו של ר' ינאי? ___________________________________ג.	אביי ישב לפני רבה ופתאום מה קרה? ________________________________.ד.	מיד שאל אביי ________________________________________________ __________________________________________________________.ה.	אמר לו רבה פטרת אותנו מלשאול מה נשתנה. מדוע? _____________________.ו.	לפי זה האם יש חיוב על עצם השאלה או שמה שחשוב זה שנעביר את המסר? ____ _________________________________________________________.ז.	 מדוע הגמרא הביאה מעשה, ולא הסתפקה באמירת ההלכה "כדי שישאלו התינוקות"? __________________________________________________________.עייני בסיכום ההלכה ע"י הרמב"ם, מה הוא מוסיף?רמב"ם הלכות חמץ ומצה פרק ז הלכה גוצריך לעשות שינוי בלילה הזה כדי שיראו הבנים וישאלו ויאמרו מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות עד שישיב להם ויאמר להם כך וכך אירע וכך וכך היה. וכיצד משנה? מחלק להם קליות ואגוזים ועוקרים השולחן מלפניהם קודם שיאכלו וחוטפין מצה זה מיד זה וכיוצא בדברים האלו. אין לו בן אשתו שואלתו, אין לו אשה שואלין זה את זה מה נשתנה הלילה הזה, ואפילו היו כולן חכמים, היה לבדו שואל לעצמו מה נשתנה הלילה הזה.  א.	מדוע יש לעשות שינוי? ______________________________________ב.	האם יש חובה לעשות שינוי מסויים ? _____________________________.ג.	תני דוגמא לשני שינויים ברמב"ם _________________________________________ _________________________________________________________________.ד.	תני דוגמא לשינוי שניתן לעשותו היום, שיכול לעורר שאלה? ______________________ ________________________________________________________________.למסקנה – פעם השאלות של מה נשתנה היו :____________________________________ ___________________________________________________________________והיום הם : ___________________________________________________________בהצלחה

# data[].attributes.headline
גמרא לפסחלמה נוטלים לידים פעמים?פסחים דף קטו עמוד א אמר רבי אלעזר אמר רב אושעיא: כל שטיבולו במשקה - צריך נטילת ידים. אמר רב פפא: שמע מינה האי חסא צריך לשקועיה בחרוסת, משום קפא...מה נשתנה- הצגה או אמת? דף קטו עמוד ב אמר רב שימי בר אשי: מצה לפני כל אחד ואחד, מרור לפני כל אחד ואחד, וחרוסת לפני כל אחד ואחד, ואין עוקרין את השלחן אלא לפני מי שאומר הגדה. רב הונא אומר: כולהו נמי לפני מי שאומר הגדה. והלכתא כרב הונא. למה עוקרין את השולחן? אמרי דבי רבי ינאי: כדי שיכירו תינוקות וישאלו. אביי הוה יתיב קמיה דרבה, חזא דקא מדלי תכא מקמיה. אמר להו: עדיין לא קא אכלינן, אתו קא מעקרי תכא מיקמן? אמר ליה רבה: פטרתן מלומר מה נשתנה. מהו לחם עוני?אמר שמואל: לחם עני (כתיב) - לחם שעונין עליו דברים. תניא נמי הכי לחם עני - לחם שעונין עליו דברים הרבה. דבר אחר: לחם עני - עני כתיב, מה עני שדרכו בפרוסה - (דף קטז עמוד א) אף כאן בפרוסה. דבר אחר: מה דרכו של עני - הוא מסיק ואשתו אופה, אף כאן נמי - הוא מסיק ואשתו אופה. מה דוחפים לך בחרוסת?אף על פי שאין חרוסת מצוה... מאי מצוה? רבי לוי אומר: זכר לתפוח. ורבי יוחנן אומר: זכר לטיט, אמר אביי: הלכך צריך לקהוייה, וצריך לסמוכיה. לקהוייה - זכר לתפוח,  וצריך לסמוכיה - זכר לטיט. תניא כוותיה דרבי יוחנן: תבלין זכר לתבן, חרוסת זכר לטיט. אמר רבי אלעזר ברבי צדוק: כך היו אומרים תגרי חרך שבירושלים: בואו וטלו לכם תבלין למצוה. מתוך ויקישיבה:ד( חרוסתאת המרור טובלים בחרוסת, כדי להמתיק קצת את המרירות; החרוסת, הנלקחת עם המרור, היא מועטת, שלא לבטל את טעם המרירות, שהוא עיקר. טבילת המרור בחרוסת היא מדברי סופרים.החרוסת נעשית ממיני פירות רבים; עיקרה: תפוחים - זכר לנשי ישראל, שהיו יולדות תחת התפוח בלי עצב, שלא יכירו בהן המצרים, ורמז לדבר: "תחת התפוח עוררתיך, שמה חיבלתך אמך, שמה חיבלה, ילדתך" (שיר השירים ח', ה). אל התפוח מוסיפים מיני פירות, שאליהם נמשלה כנסת ישראל, והם נזכרים ב"שיר השירים", האלגוריה על אהבת הקדוש-ברוך-הוא וכנסת ישראל: רימון - "כפלח הרימון רקתך"; תאנה - "התאנה חנטה פגיה"; תמר - "אמרתי אעלה בתמר"; אגוז - "אל גינת אגוז ירדתי". מוסיפים גם שקדים טחונים לרמוז ששקד ד' לגאול את עמו. מכל אלה מתקבלת חרוסת, המזכירה את הטיט והלבנים, שבהם העבידו את בני ישראל". למה נקרא שמה חרוסת? " שדומה לטיט של לבנה שהיא מעשה חרסית". החוטים הארוכים שבחרוסת הם זכר לתבן, ואילו החלק המרוסק הוא זכר לטיט. יש גם דואגים, שצבע החרוסת יהיה אפור, דומה ביותר לצבע הטיט, ומוסיפים זנגביל וקינמון. לתערובת הזאת נותנים קצת יין אדום - זכר לדם מילה ולדם פסח ולדם התינוקות, שנשחטו במצרים. מה נשתנה?משנה. מזגו לו כוס שני, וכאן הבן שואל אביו. ואם אין דעת בבן אביו מלמדו: מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות, שבכל הלילות אנו אוכלין חמץ ומצה הלילה הזה כולו מצה? שבכל הלילות אנו אוכלין שאר ירקות, הלילה הזה מרור? שבכל הלילות אנו אוכלין בשר צלי שלוק ומבושל, הלילה הזה כולו צלי? שבכל הלילות אנו [מטבילין] פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים? ולפי דעתו של בן, אביו מלמדו. מתחיל בגנות ומסיים בשבח, ודורש מארמי אובד אבי עד שיגמור כל הפרשה כולה. גמרא. תנו רבנן: חכם בנו - שואלו, ואם אינו חכם - אשתו שואלתו. ואם לאו - הוא שואל לעצמו. ואפילו שני תלמידי חכמים שיודעין בהלכות הפסח - שואלין זה לזה. מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות שבכל הלילות אנו מטבילין פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים. מתקיף לה רבא: אטו כל יומא לא סגיא דלא מטבלא חדא זימנא? אלא אמר רבא, הכי קתני: שבכל הלילות אין אנו חייבין לטבל אפילו פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים. מתקיף לה רב ספרא: חיובא לדרדקי? אלא אמר רב ספרא, הכי קתני: אין אנו מטבילין אפילו פעם אחת הלילה הזה שתי פעמים. מתחיל בגנות ומסיים בשבח מאי בגנות? רב אמר: מתחלה עובדי עבודת גלולים היו אבותינו. [ושמואל] אמר: עבדים היינו. אמר ליה רב נחמן לדרו עבדיה: עבדא דמפיק ליה מריה לחירות ויהיב ליה כספא ודהבא, מאי בעי למימר ליה? אמר ליה: בעי לאודויי ולשבוחי. אמר ליה: פטרתן מלומר מה נשתנה. פתח ואמר עבדים היינו.   קצת על ההללמי אמרו?...לפיכך אנחנו חייבין,( דף קיז עמוד א )אמר רב יהודה אמר שמואל: שיר שבתורה - משה וישראל אמרוהו בשעה שעלו מן הים. והלל זה מי אמרו? נביאים שביניהן תקנו להן לישראל, שיהו אומרין אותו על כל פרק ופרק ועל כל צרה וצרה שלא תבא עליהן, ולכשנגאלין אומרים אותו על גאולתן. תניא: היה רבי מאיר אומר: כל תושבחות האמורות בספר תהלים - כלן דוד אמרן, שנאמר כלו תפלות דוד בן ישי, אל תיקרי כלו אלא, כל אלו. הלל זה מי אמרו? רבי יוסי אומר: אלעזר בני אומר: משה וישראל אמרוהו בשעה שעלו מן הים, וחלוקין עליו חביריו לומר שדוד אמרו, ונראין דבריו מדבריהן. אפשר ישראל שחטו את פסחיהן ונטלו לולביהן ולא אמרו שירה? דבר אחר: פסלו של מיכה עומד בבכי, וישראל אומרים את ההלל. מה משמעות הפתיחה במזמורים? (או שמחה ושכינה)תנו רבנן: כל שירות ותושבחות שאמר דוד בספר תהלים, רבי אליעזר אומר: כנגד עצמו אמרן, רבי יהושע אומר: כנגד ציבור אמרן, וחכמים אומרים: יש מהן כנגד ציבור, ויש מהן כנגד עצמו. האמורות בלשון יחיד - כנגד עצמו, האמורות בלשון רבים - כנגד ציבור. ניצוח וניגון - לעתיד לבא, משכיל - על ידי תורגמן, לדוד מזמור - מלמד ששרתה עליו שכינה ואחר כך אמר שירה. מזמור לדוד - מלמד שאמר שירה ואחר כך שרתה עליו שכינה. ללמדך שאין השכינה שורה לא מתוך עצלות, ולא מתוך עצבות, ולא מתוך שחוק, ולא מתוך קלות ראש, ולא מתוך דברים בטלים, אלא מתוך דבר שמחה של מצוה. שנאמר ועתה קחו לי מנגן והיה כנגן המנגן ותהי עליו יד ה'. אמר רב יהודה אמר רב: וכן לדבר הלכה. אמר רב נחמן: וכן לחלום טוב. איני? והאמר רב גידל אמר רב: כל תלמיד חכם היושב לפני רבו ואין שפתותיו נוטפות מר - תכוינה, שנאמר שפתותיו שושנים נטפות מור עבר אל תקרי שושנים - אלא ששונים, אל תקרי מור עבר אלא מר עבר! - לא קשיא, הא - ברבה, הא - בתלמידא. ואי בעית אימא: הא והא ברבה, ולא קשיא, הא - מקמי דפתח, והא - לבתר דפתח. כי הא דרבה מקמי דפתח להו לרבנן אמר מילתא דבדיחותא, ובדחו רבנן. ולבסוף יתיב באימתא, ופתח בשמעתא. (דילוג לקיח.)מה יש בהלל?וכי מאחר דאיכא הלל הגדול, אנן מאי טעמא אמרינן האי? משום שיש בו חמשה דברים הללו: יציאת מצרים, וקריעת ים סוף, ומתן תורה, ותחית המתים, וחבלו של משיח. יציאת מצרים - דכתיב בצאת ישראל ממצרים, וקריעת ים סוף - דכתיב הים ראה וינס, מתן תורה - דכתיב ההרים רקדו כאילים, תחיית המתים - דכתיב אתהלך לפני ה', חבלו של משיח - דכתיב לא לנו ה' לא לנו. ואמר רבי יוחנן: לא לנו ה' לא לנו - זו שעבוד מלכיות, איכא דאמרי, אמר רבי יוחנן: לא לנו ה' לא לנו - זו מלחמת גוג ומגוג. רב נחמן בר יצחק אמר: מפני שיש בו מילוט נפשות של צדיקים מגיהנם שנאמר, אנה ה' מלטה נפשי, חזקיה אמר: מפני שיש בו ירידתן של צדיקים לכבשן האש ועלייתן ממנו, ירידתן - דכתיב לא לנו ה' לא לנו - אמר חנניה, כי לשמך תן כבוד - אמר מישאל, על חסדך ועל אמתך - אמר עזריה, למה יאמרו הגוים - אמרו כולן. .. כוסות החירות והפרנסהתלמוד בבלי מסכת פסחים דף קיז עמוד ב משנה. מזגו לו כוס שלישי - מברך על מזונו. רביעי - גומר עליו את הלל, ואומר עליו ברכת השיר. בין הכוסות הללו, אם רוצה לשתות - ישתה. בין שלישי לרביעי לא ישתה. גמרא. אמר לו רב חנן לרבא: שמע מינה ברכת המזון טעונה כוס! אמר לו: ארבע כסי תיקנו רבנן דרך חירות, כל חד וחד נעביד ביה מצוה. (קיח.)...פרנסה ויציאת מצריים:אמר רבי יוחנן: קשין מזונותיו של אדם כפליים כיולדה. דאילו ביולדה כתיב בעצב, ובמזונות כתיב בעצבון. ואמר רבי יוחנן: קשין מזונותיו של אדם יותר מן הגאולה. דאילו בגאולה כתיב המלאך הגאל אתי מכל רע - מלאך בעלמא, ואילו במזונות כתיב האלהים הרעה אתי. אמר רבי יהושע בן לוי: בשעה שאמר הקדוש ברוך הוא לאדם וקוץ ודרדר תצמיח לך, זלגו עיניו דמעות, אמר לפניו: רבונו של עולם, אני וחמורי נאכל באבוס אחד? כיון שאמר לו בזעת אפך תאכל לחם - נתקררה דעתו. ... אמר רב שיזבי משמיה דרבי אלעזר בן עזריה: קשין מזונותיו של אדם כקריעת ים סוף, דכתיב נתן לחם לכל בשר וסמיך ליה לגזר ים סוף לגזרים. ... ואמר רב ששת משום רבי אלעזר בן עזריה: כל המבזה את המועדות - כאילו עובד עבודה זרה, שנאמר אלהי מסכה לא תעשה לך וכתיב בתריה את חג המצות תשמר....(דילוג על מה יש בהלל)יוצאי מצרים- אנשים קטנים... כדרב הונא. דאמר רב הונא: ישראל שבאותו הדור מקטני אמנה היו, וכדדרש רבה בר מרי: מאי דכתיב וימרו על ים בים סוף - מלמד שהמרו ישראל באותה שעה ואמרו: כשם שאנו עולין מצד אחד - כך מצריים עולים מצד אחר. אמר לו הקדוש ברוך הוא לשר של ים: פלוט אותן ליבשה. אמר לפניו: רבונו של עולם, כלום יש עבד שנותן לו רבו מתנה, וחוזר ונוטל ממנו? - אמר לו: אתן לך אחד ומחצה שבהן. אמר לו: רבונו של עולם, יש עבד שתובע את רבו? אמר לו: נחל קישון יהא לי ערב. מיד פלט אותן ליבשה, ובאו ישראל וראו אותן, שנאמר וירא ישראל את מצרים מת על שפת הים. מאי אחד ומחצה שבהן? דאילו בפרעה כתיב שש מאות רכב בחור ואילו בסיסרא כתיב תשע מאות רכב ברזל. ........ ( דף קיט עמוד א )אמר רב יהודה אמר שמואל: כל כסף וזהב שבעולם יוסף לקטו והביאו למצרים, שנאמר וילקט יוסף את כל הכסף הנמצא.... וכשעלו ישראל ממצרים העלוהו עמהן, שנאמר וינצלו את מצרים. רב אסי אמר: עשאוה כמצודה זו שאין בה דגן.... אפיקומןמשנה. אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן. גמרא. מאי אפיקומן? אמר רב: שלא יעקרו מחבורה לחבורה. ושמואל אמר: כגון אורדילאי לי וגוזלייא לאבא. ורב חנינא בר שילא ורבי יוחנן (אמר) +מסורת הש"ס: [אמרו]+ כגון תמרים קליות ואגוזים. תניא כוותיה דרבי יוחנן: אין מפטירין אחר הפסח, כגון תמרים קליות ואגוזים. אמר רב יהודה אמר שמואל: אין מפטירין אחר מצה אפיקומן. תנן: אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן, אחר הפסח - הוא דלא, אבל לאחר מצה - מפטירין!

# data[].attributes.subject
גמרא לפסחלמה נוטלים לידים פעמים?פסחים דף קטו עמוד א אמר רבי אלעזר אמר רב אושעיא: כל שטיבולו במשקה - צריך נטילת ידים. אמר רב פפא: שמע מינה האי חסא צריך לשקועיה בחרוסת, משום קפא...מה נשתנה- הצגה או אמת? דף קטו עמוד ב אמר רב שימי בר אשי: מצה לפני כל אחד ואחד, מרור לפני כל אחד ואחד, וחרוסת לפני כל אחד ואחד, ואין עוקרין את השלחן אלא לפני מי שאומר הגדה. רב הונא אומר: כולהו נמי לפני מי שאומר הגדה. והלכתא כרב הונא. למה עוקרין את השולחן? אמרי דבי רבי ינאי: כדי שיכירו תינוקות וישאלו. אביי הוה יתיב קמיה דרבה, חזא דקא מדלי תכא מקמיה. אמר להו: עדיין לא קא אכלינן, אתו קא מעקרי תכא מיקמן? אמר ליה רבה: פטרתן מלומר מה נשתנה. מהו לחם עוני?אמר שמואל: לחם עני (כתיב) - לחם שעונין עליו דברים. תניא נמי הכי לחם עני - לחם שעונין עליו דברים הרבה. דבר אחר: לחם עני - עני כתיב, מה עני שדרכו בפרוסה - (דף קטז עמוד א) אף כאן בפרוסה. דבר אחר: מה דרכו של עני - הוא מסיק ואשתו אופה, אף כאן נמי - הוא מסיק ואשתו אופה. מה דוחפים לך בחרוסת?אף על פי שאין חרוסת מצוה... מאי מצוה? רבי לוי אומר: זכר לתפוח. ורבי יוחנן אומר: זכר לטיט, אמר אביי: הלכך צריך לקהוייה, וצריך לסמוכיה. לקהוייה - זכר לתפוח,  וצריך לסמוכיה - זכר לטיט. תניא כוותיה דרבי יוחנן: תבלין זכר לתבן, חרוסת זכר לטיט. אמר רבי אלעזר ברבי צדוק: כך היו אומרים תגרי חרך שבירושלים: בואו וטלו לכם תבלין למצוה. מתוך ויקישיבה:ד( חרוסתאת המרור טובלים בחרוסת, כדי להמתיק קצת את המרירות; החרוסת, הנלקחת עם המרור, היא מועטת, שלא לבטל את טעם המרירות, שהוא עיקר. טבילת המרור בחרוסת היא מדברי סופרים.החרוסת נעשית ממיני פירות רבים; עיקרה: תפוחים - זכר לנשי ישראל, שהיו יולדות תחת התפוח בלי עצב, שלא יכירו בהן המצרים, ורמז לדבר: "תחת התפוח עוררתיך, שמה חיבלתך אמך, שמה חיבלה, ילדתך" (שיר השירים ח', ה). אל התפוח מוסיפים מיני פירות, שאליהם נמשלה כנסת ישראל, והם נזכרים ב"שיר השירים", האלגוריה על אהבת הקדוש-ברוך-הוא וכנסת ישראל: רימון - "כפלח הרימון רקתך"; תאנה - "התאנה חנטה פגיה"; תמר - "אמרתי אעלה בתמר"; אגוז - "אל גינת אגוז ירדתי". מוסיפים גם שקדים טחונים לרמוז ששקד ד' לגאול את עמו. מכל אלה מתקבלת חרוסת, המזכירה את הטיט והלבנים, שבהם העבידו את בני ישראל". למה נקרא שמה חרוסת? " שדומה לטיט של לבנה שהיא מעשה חרסית". החוטים הארוכים שבחרוסת הם זכר לתבן, ואילו החלק המרוסק הוא זכר לטיט. יש גם דואגים, שצבע החרוסת יהיה אפור, דומה ביותר לצבע הטיט, ומוסיפים זנגביל וקינמון. לתערובת הזאת נותנים קצת יין אדום - זכר לדם מילה ולדם פסח ולדם התינוקות, שנשחטו במצרים. מה נשתנה?משנה. מזגו לו כוס שני, וכאן הבן שואל אביו. ואם אין דעת בבן אביו מלמדו: מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות, שבכל הלילות אנו אוכלין חמץ ומצה הלילה הזה כולו מצה? שבכל הלילות אנו אוכלין שאר ירקות, הלילה הזה מרור? שבכל הלילות אנו אוכלין בשר צלי שלוק ומבושל, הלילה הזה כולו צלי? שבכל הלילות אנו [מטבילין] פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים? ולפי דעתו של בן, אביו מלמדו. מתחיל בגנות ומסיים בשבח, ודורש מארמי אובד אבי עד שיגמור כל הפרשה כולה. גמרא. תנו רבנן: חכם בנו - שואלו, ואם אינו חכם - אשתו שואלתו. ואם לאו - הוא שואל לעצמו. ואפילו שני תלמידי חכמים שיודעין בהלכות הפסח - שואלין זה לזה. מה נשתנה הלילה הזה מכל הלילות שבכל הלילות אנו מטבילין פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים. מתקיף לה רבא: אטו כל יומא לא סגיא דלא מטבלא חדא זימנא? אלא אמר רבא, הכי קתני: שבכל הלילות אין אנו חייבין לטבל אפילו פעם אחת, הלילה הזה שתי פעמים. מתקיף לה רב ספרא: חיובא לדרדקי? אלא אמר רב ספרא, הכי קתני: אין אנו מטבילין אפילו פעם אחת הלילה הזה שתי פעמים. מתחיל בגנות ומסיים בשבח מאי בגנות? רב אמר: מתחלה עובדי עבודת גלולים היו אבותינו. [ושמואל] אמר: עבדים היינו. אמר ליה רב נחמן לדרו עבדיה: עבדא דמפיק ליה מריה לחירות ויהיב ליה כספא ודהבא, מאי בעי למימר ליה? אמר ליה: בעי לאודויי ולשבוחי. אמר ליה: פטרתן מלומר מה נשתנה. פתח ואמר עבדים היינו.   קצת על ההללמי אמרו?...לפיכך אנחנו חייבין,( דף קיז עמוד א )אמר רב יהודה אמר שמואל: שיר שבתורה - משה וישראל אמרוהו בשעה שעלו מן הים. והלל זה מי אמרו? נביאים שביניהן תקנו להן לישראל, שיהו אומרין אותו על כל פרק ופרק ועל כל צרה וצרה שלא תבא עליהן, ולכשנגאלין אומרים אותו על גאולתן. תניא: היה רבי מאיר אומר: כל תושבחות האמורות בספר תהלים - כלן דוד אמרן, שנאמר כלו תפלות דוד בן ישי, אל תיקרי כלו אלא, כל אלו. הלל זה מי אמרו? רבי יוסי אומר: אלעזר בני אומר: משה וישראל אמרוהו בשעה שעלו מן הים, וחלוקין עליו חביריו לומר שדוד אמרו, ונראין דבריו מדבריהן. אפשר ישראל שחטו את פסחיהן ונטלו לולביהן ולא אמרו שירה? דבר אחר: פסלו של מיכה עומד בבכי, וישראל אומרים את ההלל. מה משמעות הפתיחה במזמורים? (או שמחה ושכינה)תנו רבנן: כל שירות ותושבחות שאמר דוד בספר תהלים, רבי אליעזר אומר: כנגד עצמו אמרן, רבי יהושע אומר: כנגד ציבור אמרן, וחכמים אומרים: יש מהן כנגד ציבור, ויש מהן כנגד עצמו. האמורות בלשון יחיד - כנגד עצמו, האמורות בלשון רבים - כנגד ציבור. ניצוח וניגון - לעתיד לבא, משכיל - על ידי תורגמן, לדוד מזמור - מלמד ששרתה עליו שכינה ואחר כך אמר שירה. מזמור לדוד - מלמד שאמר שירה ואחר כך שרתה עליו שכינה. ללמדך שאין השכינה שורה לא מתוך עצלות, ולא מתוך עצבות, ולא מתוך שחוק, ולא מתוך קלות ראש, ולא מתוך דברים בטלים, אלא מתוך דבר שמחה של מצוה. שנאמר ועתה קחו לי מנגן והיה כנגן המנגן ותהי עליו יד ה'. אמר רב יהודה אמר רב: וכן לדבר הלכה. אמר רב נחמן: וכן לחלום טוב. איני? והאמר רב גידל אמר רב: כל תלמיד חכם היושב לפני רבו ואין שפתותיו נוטפות מר - תכוינה, שנאמר שפתותיו שושנים נטפות מור עבר אל תקרי שושנים - אלא ששונים, אל תקרי מור עבר אלא מר עבר! - לא קשיא, הא - ברבה, הא - בתלמידא. ואי בעית אימא: הא והא ברבה, ולא קשיא, הא - מקמי דפתח, והא - לבתר דפתח. כי הא דרבה מקמי דפתח להו לרבנן אמר מילתא דבדיחותא, ובדחו רבנן. ולבסוף יתיב באימתא, ופתח בשמעתא. (דילוג לקיח.)מה יש בהלל?וכי מאחר דאיכא הלל הגדול, אנן מאי טעמא אמרינן האי? משום שיש בו חמשה דברים הללו: יציאת מצרים, וקריעת ים סוף, ומתן תורה, ותחית המתים, וחבלו של משיח. יציאת מצרים - דכתיב בצאת ישראל ממצרים, וקריעת ים סוף - דכתיב הים ראה וינס, מתן תורה - דכתיב ההרים רקדו כאילים, תחיית המתים - דכתיב אתהלך לפני ה', חבלו של משיח - דכתיב לא לנו ה' לא לנו. ואמר רבי יוחנן: לא לנו ה' לא לנו - זו שעבוד מלכיות, איכא דאמרי, אמר רבי יוחנן: לא לנו ה' לא לנו - זו מלחמת גוג ומגוג. רב נחמן בר יצחק אמר: מפני שיש בו מילוט נפשות של צדיקים מגיהנם שנאמר, אנה ה' מלטה נפשי, חזקיה אמר: מפני שיש בו ירידתן של צדיקים לכבשן האש ועלייתן ממנו, ירידתן - דכתיב לא לנו ה' לא לנו - אמר חנניה, כי לשמך תן כבוד - אמר מישאל, על חסדך ועל אמתך - אמר עזריה, למה יאמרו הגוים - אמרו כולן. .. כוסות החירות והפרנסהתלמוד בבלי מסכת פסחים דף קיז עמוד ב משנה. מזגו לו כוס שלישי - מברך על מזונו. רביעי - גומר עליו את הלל, ואומר עליו ברכת השיר. בין הכוסות הללו, אם רוצה לשתות - ישתה. בין שלישי לרביעי לא ישתה. גמרא. אמר לו רב חנן לרבא: שמע מינה ברכת המזון טעונה כוס! אמר לו: ארבע כסי תיקנו רבנן דרך חירות, כל חד וחד נעביד ביה מצוה. (קיח.)...פרנסה ויציאת מצריים:אמר רבי יוחנן: קשין מזונותיו של אדם כפליים כיולדה. דאילו ביולדה כתיב בעצב, ובמזונות כתיב בעצבון. ואמר רבי יוחנן: קשין מזונותיו של אדם יותר מן הגאולה. דאילו בגאולה כתיב המלאך הגאל אתי מכל רע - מלאך בעלמא, ואילו במזונות כתיב האלהים הרעה אתי. אמר רבי יהושע בן לוי: בשעה שאמר הקדוש ברוך הוא לאדם וקוץ ודרדר תצמיח לך, זלגו עיניו דמעות, אמר לפניו: רבונו של עולם, אני וחמורי נאכל באבוס אחד? כיון שאמר לו בזעת אפך תאכל לחם - נתקררה דעתו. ... אמר רב שיזבי משמיה דרבי אלעזר בן עזריה: קשין מזונותיו של אדם כקריעת ים סוף, דכתיב נתן לחם לכל בשר וסמיך ליה לגזר ים סוף לגזרים. ... ואמר רב ששת משום רבי אלעזר בן עזריה: כל המבזה את המועדות - כאילו עובד עבודה זרה, שנאמר אלהי מסכה לא תעשה לך וכתיב בתריה את חג המצות תשמר....(דילוג על מה יש בהלל)יוצאי מצרים- אנשים קטנים... כדרב הונא. דאמר רב הונא: ישראל שבאותו הדור מקטני אמנה היו, וכדדרש רבה בר מרי: מאי דכתיב וימרו על ים בים סוף - מלמד שהמרו ישראל באותה שעה ואמרו: כשם שאנו עולין מצד אחד - כך מצריים עולים מצד אחר. אמר לו הקדוש ברוך הוא לשר של ים: פלוט אותן ליבשה. אמר לפניו: רבונו של עולם, כלום יש עבד שנותן לו רבו מתנה, וחוזר ונוטל ממנו? - אמר לו: אתן לך אחד ומחצה שבהן. אמר לו: רבונו של עולם, יש עבד שתובע את רבו? אמר לו: נחל קישון יהא לי ערב. מיד פלט אותן ליבשה, ובאו ישראל וראו אותן, שנאמר וירא ישראל את מצרים מת על שפת הים. מאי אחד ומחצה שבהן? דאילו בפרעה כתיב שש מאות רכב בחור ואילו בסיסרא כתיב תשע מאות רכב ברזל. ........ ( דף קיט עמוד א )אמר רב יהודה אמר שמואל: כל כסף וזהב שבעולם יוסף לקטו והביאו למצרים, שנאמר וילקט יוסף את כל הכסף הנמצא.... וכשעלו ישראל ממצרים העלוהו עמהן, שנאמר וינצלו את מצרים. רב אסי אמר: עשאוה כמצודה זו שאין בה דגן.... אפיקומןמשנה. אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן. גמרא. מאי אפיקומן? אמר רב: שלא יעקרו מחבורה לחבורה. ושמואל אמר: כגון אורדילאי לי וגוזלייא לאבא. ורב חנינא בר שילא ורבי יוחנן (אמר) +מסורת הש"ס: [אמרו]+ כגון תמרים קליות ואגוזים. תניא כוותיה דרבי יוחנן: אין מפטירין אחר הפסח, כגון תמרים קליות ואגוזים. אמר רב יהודה אמר שמואל: אין מפטירין אחר מצה אפיקומן. תנן: אין מפטירין אחר הפסח אפיקומן, אחר הפסח - הוא דלא, אבל לאחר מצה - מפטירין!

# data[].attributes.body
שיעבוד: דילמה מי יותר משועבד חייל או אנחנו? מי יותר נהנה?

שמות פרק כ:

ויאמרו אל משה דבר אתה עמנו ונשמעה ואל ידבר עמנו א-לוהים פן נמות

תלמוד בבלי מסכת שבת דף פח עמוד א

ויתיצבו בתחתית ההר, אמר רב אבדימי בר חמא

בר חסא: מלמד שכפה הקדוש ברוך הוא עליהם את ההר כגיגית, ואמר להם: אם אתם מקבלים התורה - מוטב, ואם לאו - שם תהא קבורתכם. אמר רב אחא בר יעקב: מכאן מודעא רבה לאורייתא. אמר רבא: אף על פי כן, הדור קבלוה בימי אחשורוש. דכתיב קימו וקבלו היהודים, קיימו מה שקיבלו כבר.

רש"י מסכת שבת דף פח עמוד א

תחתית ההר - תחת ההר ממש.

גיגית - קובא +קדרה גדולה+ שמטילין בה שכר.

מודעא רבה - שאם יזמינם לדין למה לא קיימתם מה שקבלתם עליכם - יש להם תשובה, שקבלוה באונס.

בימי אחשורוש - מאהבת הנס שנעשה להם.

דין - תורה.

הרי היו עוד קבלות תורה כמו מעמד הר גריזים

תוספות מסכת שבת דף פח עמוד א

מודעא רבה לאורייתא - והא דאמר בנדרים (דף כה.) שכרת משה ברית עם ישראל על התורה והמצות והשביעם על כך ובפ' אלו נאמרין (סוטה לז:) שקבלו את כל התורה בהר גרזים ובהר עיבל אור"ת דע"פ הדיבור היה והרי כבעל כרחם אבל בימי אחשורוש קבלו מדעתם מאהבת הנס ומה שכרת עמהן ברית יהושע לעבוד את ה' התם לא קבלו אלא שלא לעבוד ע"ז כדכתיב (יהושע כד) חלילה לנו מעזוב את ה' וכן משמע כוליה עניינא.

מה מייחד את ימי הפורים לעומת הר סיני? מה מייחד אותנו לעומת משה רבינו?

אור שמח הלכות תשובה פרק ה

והנני להזכיר פה דבר אחד מאבי אבא, הוא זקני הרב ר' חנניה כהן זצ"ל, שביאר בזה הכתוב (במדבר יב, ג) ומשה היה עניו מאד מכל האדם אשר ע"פ האדמה, וכבר נודע שאלת הפילוסף איך יתכן זה בחיק האנושי להיות שפל בערכו ממי שפחות ממנו, הלא זה רק העדר הערכת המעלות, ואם כי יש בזה דרושים עמוקים למבין, בכ"ז יתכן להיות גם זה מהענינים אשר הביאו לענוה גדולה, והוא, כי לזהרת חומרויותיו ובהירת גשמו אשר נתהפך לרוחני, ונעלה יותר מכל הנבראים, והיה רואה תמונת כבוד ד' פנים אל פנים, והיה נעדר מן הבחירה, ולא היה שייך בו צווי להאמין, שהכל ראה עין בעין, והיה רואה פעולת כל מצוה ומצוה, לכן נהיה שפל בערכו מול הפחות שבישראל, שהוא בתומתו צריך להאמין, והיה בחירי, והאמין מהשגחת השם ובשלמותו ובמצוותיו, וזה מאמר הכתוב ומשה היה עניו מאד מכל האדם, ובמה היה עניו, שהמה על פני האדמה, ולא ראו מאומה, והיה להם המצוה המיוחדת היא האמונה, ובכל מפעלם היו בחירים, לא כן האיש משה איש אלדים ועלה למרום שמים, ודפח"ח.

"חינם", חרותא.- הבן הרשע הוא הבן חורין, בכולנו יש ארבעה בנים כדי לאפשר לנו חירות אמיתי ושחלילה לא נהפוך ללחם

| רב קוק - מאמרי הראיה, חלק א', השבת ישראל והזמנים, מאמרי הראי"ה, הקרן ע"ש גולדה כץ, ירושלים תשמ"ד
|   |
|   | חרות מהי?
|
|   | ההבדל שבין העבד ובן החורין, איננו רק הבדל מעמדי, מה שבמקרה זה משועבד לאחר, וזה בלתי משועבד. אנו יכולים למצוא עבד משכיל, שרוחו הוא מלא חירות. ולהיפוך, בן חורין שרוחו הוא רוח של עבד. החירות היא אותה הרוח הנישאה, שהאדם, וכן העם בכללו, מתרומם על ידה, להיות נאמן לעצמיות הפנימית שלו, לתכונה הנפשית של צלם אלהים אשר בקרבו. ובתכונה כזאת אפשר לו להרגיש את חייו בתור חיים מגמתיים, שהם שוים את ערכם. מה שאין כן בבעל הרוח של העבדות, שלעולם אין תוכן חייו והרגשתו מעורים בתכונתו הנפשית העצמית, כי אם במה שהוא יפה וטוב אצל האחר, השולט עליו איזה שליטה שהיא, בין שהיא גשמית בין שהיא מוסרית, במה שאותו האחר מוצא שהוא יפה וטוב.

יצר הרע בדמות החצץ דומה לאבן (שוהה, היו כאלו שלא יצאו ממצרים כי חיכו לבצק שיתפח?)