# data[].attributes.body
Winston Churchill, fost ofiţer de armată, reporter de război şi prim-ministru al Marii Britanii (1940-1945 şi 1951-1955), a fost unul dintre cei care au propus pentru prima dată crearea „Statelor Unite ale Europei”. Experienţele trăite în timpul celui de-al Doilea Război Mondial l-au convins că doar o Europă unită poate garanta pacea. Ţelul său era eliminarea pentru totdeauna a ideilor naţionaliste şi beligerante.

# data[].attributes.body
Churchill și-a formulat concluziile trase din lecţiile istoriei în faimosul discurs adresat studenţilor Universităţii din Zürich, în 1946: „Există un remediu care, .... în câţiva ani, ar face Europa ... liberă şi ... fericită. Acesta presupune recrearea familiei europene, cel puţin în măsura în care acest lucru este posibil, şi dotarea ei cu o structură care să-i poată permite să trăiască în pace, siguranţă şi libertate. Trebuie să construim ceva de tipul Statelor Unite ale Europei”.

# data[].attributes.body
Astfel, omul care fusese motorul coaliţiei antihitleriste a devenit un militant activ al cauzei europene.

Winston Churchill este cunoscut şi ca pictor şi scriitor; în 1953, a fost recompensat cu Premiul Nobel pentru literatură.

# data[].attributes.body
Winston Churchill s-a născut la 30 noiembrie 1874, în familia aristocrată Spencer-Churchill a ducilor de Marlborough, dar mama sa provenea din America. După ce s-a bucurat de o copilărie privilegiată, Churchill și-a început studiile în 1888, la Harrow, o renumită şcoală de băieti din Londra. Nu i-a plăcut şcoala şi nu a fost un elev deosebit.

# data[].attributes.body
La terminarea studiilor, în 1893, abia după trei încercări a reușit să treacă examenul de admitere la Sandhurst, Academia Militară Regală. Dar, după absolvire, a început o carieră militară deosebită. În următorii cinci ani, a luptat pe trei continente, a câștigat patru medalii şi un Ordin de Merit, a scris cinci cărţi şi a dobândit un loc în Parlament. Toate acestea s-au întâmplat înainte să împlinească 26 de ani.

# data[].attributes.body
În perioada în care se afla în serviciul armatei britanice, Churchill a fost și corespondent de presă. În timp ce făcea un reportaj despre Războiului Burilor din Africa de Sud, a ținut el însuși prima pagină a ziarelor când a evadat dintr-o tabără de prizonieri de război de acolo, după care s-a întors în Anglia în 1900 pentru a se implica într-o carieră politică. A fost ales în Parlament şi a lucrat în cabinete diferite ca ministru al afacerilor interne şi prim Lord al Amiralităţii (ministrul responsabil de marină). În 1915, a fost forţat să demisioneze după eşecul unei campanii militare. A decis să se alăture din nou armatei şi s-a aflat la comanda celui de-al șaselea batalion, Royal Scots Fusiliers, în tranşeele din Franţa. În 1917, când s-a format un nou guvern, a devenit ministru al munițiilor. În anii care au urmat până în 1929, Churchill a ocupat cele mai importante funcții ministeriale, cu excepţia celei de ministru al afacerilor externe.

# data[].attributes.body
În 1929, Churchill a părăsit Partidul Conservator. Acesta este începutul acelei perioade din viaţa lui cunoscută sub numele de „anii de izolare”. A continuat să scrie și a devenit un autor foarte bine vândut, publicând numeroase articole şi cărţi. Churchill s-a numărat printre primii și puținii oameni care și-au dat seama de ameninţarea crescândă pe care o reprezenta Hitler cu mult înainte de începutul celui de-al Doilea Război Mondial, fiind primul care și-a exprimat preocupările în acest sens.

# data[].attributes.body
În 1939, previziunile lui Churchill s-au adeverit la izbucnirea celui de-al Doilea Război Mondial. În 1940, a devenit prim-ministru şi a condus Marea Britanie pe timpul anilor grei de război, oferind speranță și determinare poporului britanic prin discursurile sale pline de inspirație. Refuzul său ferm de a lua în considerare înfrângerea sau de a negocia cu naziştii a inspirat rezistența britanică, în special la începutul războiului, atunci când Marea Britanie a fost singura care i s-a opus în mod activ lui Hitler. Cu toate acestea, Churchill a pierdut alegerile la sfârşitul războiului. Totuşi, nu și-a pierdut capacitatea de a anticipa evenimentele, fapt demonstrat de faimosul său discurs ţinut la Fulton, Missouri, privind ameninţarea reprezentată de comuniştii sovietici, în care a inventat binecunoscuta expresie „Cortina de Fier”.

# data[].attributes.body
În 1946, Churchill a rostit un alt discurs celebru, la Universitatea din Zürich, în care a pledat pentru crearea „Statelor Unite ale Europei”, îndemnându-i pe cetăţenii europeni să întoarcă spatele ororilor din trecut şi să privească spre viitor. El a declarat că Europa nu îşi poate permite să alimenteze ura şi răzbunarea izvorâte din rănile trecutului şi că primul pas spre recrearea „familiei europene” a dreptății, compasiunii şi libertății era „edificarea unor State Unite ale Europei. Doar în acest fel sute de milioane de truditori vor putea să-şi recâştige micile bucurii şi speranţe pentru care viaţa merită trăită”.

# data[].attributes.attachment_link.title
Churchill-Europarede in Zürich (1946) | Legendäre Let-Europe-Arise-Rede | SRF Archiv

# data[].attributes.body
Favorabil creării Statelor Unite ale Europei, Churchill s-a numărat printre cei care au pledat pentru prima dată în favoarea integrării europene pentru a evita ca atrocităţile celor două războaie mondiale să se repete, propunând ca prim pas în acest sens înfiinţarea unui Consiliu al Europei. În 1948, la Haga, 800 de delegaţi din toate ţările europene s-au reunit în cadrul unui mare Congres al Europei, la care Churchill a fost preşedinte de onoare

# data[].attributes.body
Acest eveniment a condus la crearea Consiliului Europei, la 5 mai 1949, la a cărui primă reuniune a participat însuşi Churchill. Apelul său la acţiune poate fi considerat un stimul pentru continuarea integrării, așa cum s-a convenit ulterior în timpul Conferinţei de la Messina din 1955 care, doi ani mai târziu, a avut ca rezultat încheierea Tratatului de la Roma. Churchill a fost, de asemenea, cel care a adus pentru prima dată în discuție ideea unei „armate europene” care să protejeze continentul şi să consolideze diplomaţia europeană. Mai mult decât atât, Curtea Europeană a Drepturilor Omului a fost creată în 1959, la un deceniu după ce Churchill promovase pentru prima dată ideea înfiinţării sale.

# data[].attributes.body
Motivând popoarele europene să-şi unească forţele în lupta împotriva nazismului şi fascismului, Winston Churchill a devenit forţa motrice a integrării europene şi un luptător activ pentru această cauză.