# data[].attributes.headline
                                                                                                                                        Poziția actuală a țărilor baltice 

# data[].attributes.subject
                                                                                                                                        Poziția actuală a țărilor baltice 

# data[].attributes.body
Țările baltice sunt situate în nordul Europei , toate sunt democrații parlamentare , cu parlamente unicamerale alese prin vot popular pentru mandate de patru ani: Riigikogu în Estonia, Saeima în Letonia și Seimas în Lituania. În Letonia și Estonia, președintele este ales de parlament, în timp ce Lituania are un sistem semi-prezidențial prin care președintele este ales prin vot popular. Toți sunt membri ai Uniunii Europene (UE) și ai Organizației Tratatului Atlanticului de Nord (NATO). Statele baltice sunt în prezent singurele foste state sovietice care s-au alăturat oricărei organizații.

Din punct de vedere economic, paralel cu schimbările politice și cu tranziția democratică, - ca stat de drept - economiile de comandă anterioare au fost transformate prin legislație în economii de piață și au stabilit sau reînnoit principalii factori macroeconomici: reguli bugetare, audit național, moneda națională și banca centrală. Între timp, aceste economii au fost stabilizate, iar în 2004 toate au aderat la Uniunea Europeană. Au apărut noi cerințe macroeconomice pentru acestea; criteriile de la Maastricht au devenit obligatorii și ulterior Pactul de stabilitate și creștere a stabilit reguli mai stricte prin legislația națională prin punerea în aplicare a regulamentelor și directivelor Sixpack, deoarece criza financiară a constituit o etapă șocantă. Toate cele trei țări sunt membre ale Uniunii Europene și ale zonei euro . Acestea sunt clasificate ca economii cu venituri ridicate de Banca Mondială și mențin un indice de dezvoltare umană ridicat . Estonia, Letonia și Lituania sunt, de asemenea, membre ale OCDE . Estonia a adoptat euro în ianuarie 2011, Letonia în ianuarie 2014 și Lituania în ianuarie 2015.

Estonienii sunt oameni finici, împreună cu finlandezii din apropiere. Cei Letonii și lituanienii, lingvistic și cultural legate unele de celelalte, sunt baltice și indo-europene de oameni. Popoarele din statele baltice au locuit împreună coasta de est a Mării Baltice timp de milenii, deși nu întotdeauna în mod pașnic în timpurile străvechi, perioadă în care populațiile lor, estone, letone și lituaniene, au rămas remarcabil de stabile în limitele teritoriale aproximative ale actualele state baltice. În timp ce popoarele separate cu propriile obiceiuri și tradiții, factorii istorici au introdus puncte comune culturale și diferențe în interiorul lor. Populațiile fiecărei țări baltice aparțin mai multor confesiuni creștine, reflectând circumstanțele istorice. Atât creștinismul occidental, cât și cel oriental au fost introduse până la sfârșitul primului mileniu. Diviziunea actuală dintre luteranism la nord și catolicism la sud este rămășița hegemoniei suedeze și respectiv poloneze, creștinismul ortodox rămânând credința dominantă în rândul minorităților rusești și ale celorlalte slavice orientale. Statele baltice au o minoritate slavă considerabilă: în Letonia: 33,0% (inclusiv 25,4% rusești, 3,3% bieloruse, 2,2% ucrainene și 2,1% poloneze), în Estonia: 27,6% și în Lituania: 12,2% (inclusiv 5,6% poloneze și 4,5% rusă).

Deși Estonia este în general săracă în resurse, se găsesc unele bogății. Țara dispune de zăcăminte semnificative de calcar și șisturi bituminoase, împreună cu păduri, care acoperă 50,6% din suprafața țării. Pe lângă șisturi bituminoase și calcar, Estonia deține mari rezerve de fosforit, pehblendă și granit care nu sunt încă exploatate decât cel mult pe scară restrânsă. Cantități semnificative de oxid-uri de pământuri rare se găsesc în sedimentele acumulate în 50 de extracție de uraniu, șist și loparit de la Sillamäe. Din cauza creșterii prețurilor pământurilor rare, extracția acestor oxizi a devenit viabilă din punct de vedere economic. Țara exportă acum circa 3000 de tone pe an, ceea ce reprezintă circa 2% din producția mondială.

Transporturile reprezintă circa 14% din PIB în Letonia. Tranzitul între Rusia, Belarus, Kazahstan și alte țări asiatice pe de o parte și Occident pe de altă parte este mare. Cele mai mari trei porturi ale Letoniei se află la Riga, Ventspils și Liepāja. Majoritatea traficului le utilizează pe acestea pentru tranzitul țițeiului și produselor petroliere. Portul Liber Ventspils este cel mai activ port din țările Baltice. În afara legăturilor feroviare și rutiere, Ventspils este legat de terenurile petrolifere și de rutele de transport ale Federației Ruse și prin două conducte ce vin de la Polock, Belarus.

Din punct de vedere structural, există o tranziție treptată, dar consistentă către o economie bazată pe cunoaștere, cu un accent special pe biotehnologie (industrială și diagnostică). Marile companii de biotehnologie și producătoare de laseri (Ekspla, Šviesos Konversija) din țările Baltice sunt concentrate în Lituania. De asemenea, mecatronica și tehnologia informației (IT) sunt văzute ca potențiale direcții de dezvoltare a economiei bazate pe cunoaștere.

# data[].attributes.body
Capitală: Vilnius

Limba: lituaniană

Formă de guvernare: republică parlamentară

Independența: 11 martie 1991

Suprafață: 64,589 km²

Populație: 3.043.429 loc.

Densitate: 50,3 loc./km²

Monedă: euro

# data[].attributes.body
Capitală: Riga

Limba: letonă

Formă de guvernare: republică parlamentară

Independența: 21 august 1991

Suprafață: 64,589 km²

Populație: 2.070.371 loc.

Densitate: 34,3 loc./km²

Monedă: euro

# data[].attributes.body
Capitală: Tallinn

Limba: estonă

Formă de guvernare: republică parlamentară

Independența: 20 august 1991

Suprafață: 45,226 km²

Populație: 1.294.455 loc.

Densitate: 29,3 loc./km²

Monedă: euro

# data[].attributes.body
Capitală: Tallinn

Limbi: limba estonă, limba rusă

Formă de guvernare: republică sovietică socialistă

Anexarea sovietică: 21 iulie 1940

Suprafață: 45.227 km²

Populație: 1.565.662 loc.

Densitate: 34,6 loc./km²

Monedă: Rublă sovietică

# data[].attributes.headline
                              Republica Lituania

# data[].attributes.subject
                              Republica Lituania

# data[].attributes.headline
                                     Republica Letonia

# data[].attributes.subject
                                     Republica Letonia

# data[].attributes.headline
                                   Republica Estonia

# data[].attributes.subject
                                   Republica Estonia

# data[].attributes.headline
                                                                                                                                          Restabilirea independenței 

# data[].attributes.subject
                                                                                                                                          Restabilirea independenței 

# data[].attributes.body
La sfârșitul anilor 1980, a început o campanie masivă de rezistență civilă împotriva stăpânirii sovietice, cunoscută sub numele de revoluția Singing . La 23 august 1989, Baltic Way , un lanț uman de două milioane de oameni, s-a întins pe 600 km de la Tallinn la Vilnius . În urma acestei campanii , guvernul lui Gorbaciov a concluzionat în mod privat că plecarea republicilor baltice a devenit „inevitabilă”. Acest proces a contribuit la dizolvarea Uniunii Sovietice , creând un precedent pentru celelalte republici sovietice de a se separa de URSS. Uniunea Sovietică a recunoscut independența a trei state baltice la 6 septembrie 1991. Trupele au fost retrase din regiune (începând din Lituania) din august 1993. Ultimele trupe ruse au fost retrase de acolo în august 1994. Skrunda-1 , ultimul radar militar rus în Țările Baltice, operațiuni suspendate oficial în august 1998.

# data[].attributes.body
hj

# data[].attributes.body
Prin termenul republicile baltice sunt desemnate trei foste republici sovietice: RSS Estonă, RSS Letonă și RSS Lituaniană. Cele trei republici au fost numite "baltice" datorită faptului că ele ocupau cea mai mare parte a coastei sovietice la Marea Baltică. Țările suverane Estonia, Letonia și Lituania, care-și cuceriseră independența în 1918, au fost ocupate și anexate de Uniunea Sovietică în 1940.
După anexarea din 1940, în conformitate cu acordurile secrete ale Pactului Molotov-Ribbentrop, semnat pe 23 august 1939, în țările baltice a început Teroarea sovietică. După ocuparea statelor baltice, autoritățile sovietice au declanșat operațiuni de deportare a „dușmanilor poporului” prin Ordinul № 001223, „Cu privire la procedura de deportare a elementelor antisovietice din Lituania, Letonia și Estonia”. Procesul de epurare a elementelor antisovietice au fost conduse de apropiați ai lui Stalin, comuniștii locali și de ajutoare venite din Rusia, care au proclamat „guverne populare” în statele ocupate. În lunile următoare, guvernele prosovietice au organizat alegeri măsluite în timpul căruia candidații necomuniști au fost înfrânți. Rezultatele alegerilor au fost măsluite în totalitate: rezultatele votului au fost știute de presa din Londra cu 24 de ore mai înainte de închiderea urnelor. În noile alegeri parlamente, comuniștii dețineau o majoritate confortabilă, iar în august, în ciuda declarațiilor făcute mai înainte de alegeri conform cărora statelor baltice nu vor fi încorporate în URSS, deputații baltici au cerut în unanimitate ca țările lor să fie admise ca republici constituente sovietice. Cererile parlamentelor baltice au fost „aprobate”, iar cele trei republici au fost anexate în mod oficial de Uniunea Sovietică. Imediat după alegeri, unități ale NKVD-ului, sub comanda Ivan Șerov, au arestat mai mult de 15.000 de „elemente ostile” și membrii ai familiilor lor. În primul an de ocupație sovietică, (iunie 1940 – iunie 1941), numărul execuțiilor confirmate, a deportaților și arestaților a fost de cel puțin 124.467, (59.732 estoni, 34.250 letoni și 30.485 lituanieni). Printre aceste victime s-au numărat 8 foști șefi de stat și 38 de foști miniștri estoni, 3 foști șefi de stat și 15 foști miniștri letoni și președintele în funcție, 5 foști prim-miniștri și alți 24 foști miniștri lituanieni.. Cea mai amplă acțiune de „curățare” a fost planificată pentru noaptea de 27-28 iunie 1941, dar nu a mai avut loc din cauza invaziei germane (Operațiunea Barbarossa). În conformitate cu opinia istoricului Robert Conquest, deportările selective efectuate în statele baltice au reprezentat o politică de „decapitare” a unei națiuni prin îndepărtarea purtătorilor ei de cuvânt”.
O perioadă cele trei republici au fost ocupate de Germania Nazistă (1941 – 1944/1945). În acest timp, a avut loc marele Holocaust, care a atins și țările baltice.
Estonia

Din cei aproximativ 4.300 de evrei care trăiau în Estonia mai înainte de declanșarea războiului, între 1.500 și 2.000 au fost deportați de naziști. Aproximativ 500 de evrei au fost deportați în Siberia de către autoritățile sovietice împreună cu „dușmanii poporului” estoni. Aproximativ 10.000 de evrei au fost uciși în lagărele din Estonia după ce au fost deportați aici din diferite regiuni ale Europei Răsăritene. După restabilirea independenței Estoniei, a fost înființată „Comisia Internațională pentru Investigarea Crimelor împotriva Umanității”.

Letonia
După ocuparea țării de Germania Nazistă, a început un proces de eliminare a populației evreiești și țigănești din regiune. Cea mai mare parte a populației evreiești a fost ucisă în pădurea Rumbula. Asasinatele au fost executate de Einsatzgruppe A, anumite subunități ale Wehrmachtului și de marinari ai Kriegsmarine (în Liepaja), dar și de colaboraționiști letoni, așa cum a fost Sonderkommando Arajs. Până la sfârșitul anului 1941, aproape întreaga populație evreiască a fost ucisă sau deportată în lagărele morții. În plus, alți încă 25.000 de evrei au fost deportați în Letonia din Germania, Austria și Cehia, dinte aceștia nesupraviețuind războiului peste 22.000. În timpul Holocaustului, în Letonia au fost asasinați aproximativ 85.000 de oameni.

Lituania
După ce țara a fost ocupată de Germania în 1941, naziștii au încurajat organizarea de pogromuri împotriva populației evreiești. În conformitate cu documentele germane, între 25 și 26 iunie 1941, „aproximativ 1.500 de evrei au fost eliminați de partizanii lituanieni. Numeroase sinagogi evreiești au fost incendiate; în noaptea următoare, alți 2.300 de evrei au fost uciși”." Înainte de începerea războiului, în Lituania trăiau aproximativ 160.00 de evrei. Aici se afla unul dinte cele mai importante centre de învățământ laic și religios al evreilor. Până în 1941, în regiune au sosit numeroși refugiați, în special din Polonia, ceea ce a dus la creșterea numărului evreilor din republică la aproximativ 250.000. Între iunie și iulie 1941, detașamente germane ale Einsatzgruppe A și colaboraționiști lituanieni au declanșat execuții în masă în mai multe locații, precum gara din Paneriai (Masacrul din Ponary). Cei aproximativ 40.000 de evrei care au supraviețuit acestor masacre, au fost deportați în lagărele de concentrare, unde doar puțini dintre ei au supraviețuit. În 1943, ghetourile au fost distruse sau transformate în lagăre de exterminare. La sfârșitul războiului, mai puțin de 10% dintre evreii lituanieni au supraviețuit.

Uniunea Sovietică a reocupat statele baltice ca parte a Operațiunii ofensive strategice din regiune și a două operațiuni de mai mică amploare. În vara și toamna anului 1944, s-au dus lupte pentru „eliberarea popoarelor baltice sovietice”. Aceste lupte au continuat până la capitularea forțelor germano-letone din punga din Curlanda din mai 1945. Statele baltice au fost reabsorbite treptat în URSS. Pe 12 ianuarie 1949, guvernul sovietic a emis un decret „cu privire la expulzarea și deportarea” din statele baltice a „tuturor culacilor și a familiilor lor, a familiilor bandiților și naționaliștilor” și a altor categorii. Mai mult de 200.000 de oameni au fost deportați din statele baltice în 1940 – 1953. Aproximativ 10% din populația adultă a fost deportată sau trimisă în lagărele Gulagului. După încheierea celui de-al doilea război mondial, ca parte a integrării mai profunde a statelor baltice în URSS, în paralel cu deportările populației locale a avut loc o migrare a etnicilor ruși și a altor naționalități ai Uniunii Sovietice. În 1945, în URSS, a început foametea provocată de politica fiscală a statului sovietic. Seceta din acei ani a înrăutățit situația țăranilor. Autoritățile sovietice au obligat gospodăriile țărănești să dea totul statului. Au fost înregistrate peste 240 mii de cazuri de distrofie alimentară.

Colectivizarea forțată a agriculturii a început în 1947 și a fost finalizată după deportarea în masă din martie 1949 (vezi Operațiunea Priboi ). Fermele private au fost confiscate, iar fermierii au fost obligați să se alăture fermelor colective. În toate cele trei țări, partizanii baltici , cunoscuți colocvial sub numele de Frații Pădurii , partizanii naționali letoni și partizanii lituanieni , au purtat război de gherilă fără succes împotriva ocupației sovietice pentru următorii opt ani, în încercarea de a recâștiga independența națiunilor lor. Rezistența armată a partizanilor antisovietici a durat până în 1953. Deși rezistența armată a fost înfrântă, populația a rămas antisovietică.

În Letonia Sovietică au fost create sau dezvoltate numeroase capacități industriale – ale industriei de automobile (R.A.F), electrotehnică (V.E.F), alimentară, conducte pentru transportul țițeiului către portul Ventspils, ș.a. – toate prin investiții comandate de la Moscova. Deficitul de forță de muncă a fost eliminat prin colonizarea a numeroși cetățeni sovietici din restul republicilor unionale.

Politica culturală sovietică, care încuraja multiculturalismul, a permis estonilor, letonilor și lituanienilor să-și păstreze identitatea națională orientată către Europa. În perioada sovietică această orientare europeană îi făcea să apară drept "occidentali" din punct de vedere politic și cultural. După recucerirea independenței, puternica identitate națională a statelor baltice, precum și faptul că în perioada interbelică ele au existat ca state suverane, au facilitat tranziția lor către statutul de țări suverane cu o ordine constituțională liberală.

Statele Unite ale Americii și alte democrații occidentale au considerat incorporarea forțată a celor trei republici în Uniunea Sovietică ca fiind ilegală și, cel puțin formal, nu au considerat cele trei republici baltice părți constituente ale URSS. Aceeași interpretare legală este adoptată de guvernele actuale ale celor trei țări baltice.

În seara de 23 august 1989, fotoreporterul Aivars Leipins a primit un telefon anonim, în redacția la care lucra, la Riga: avea 15 minute să ajungă la aeroport și să se urce în elicopterul care urma să decoleze. O șansă să fotografieze din aer cel mai mare protest care se pregătea în cele trei țări baltice, încă republici sovietice. Afară, peste un milion se pregăteau să participe la „Calea baltică” sau „Lanțul baltic” – un lanț uman , lung de peste 675 de kilometri, care străbătea toate cele trei republici baltice. De la Vilnius, în Lituania, trecând prin capitala letonă Riga, până la Tallin, în Estonia. Era un protest împotriva ocupației sovietice, pentru independență și marca 50 de ani de la Pactul de neagresiune Molotov-Ribbentrop, care în secret, a împărți Europa în sfere de influență între Germania nazistă și Uniunea Sovietică stalinistă.

# data[].attributes.body
Capitală: Riga

Limbi: limba letonă, limba rusă

Formă de guvernare: republică sovietică, socialistă

Anexarea sovietică: 21 iulie 1940

Suprafață: 64.589 km²

Populație: 2.666.567 loc.

Densitate: 41,3 loc./km²

Monedă: Rublă sovietică

# data[].attributes.body
Capitală: Vilnius

Limbi:  limba lituaniană, limba rusă

Formă de guvernare: republică sovietică, socialistă

Anexarea sovietică:  21 iulie 1940

Suprafață: 65.200 km²

Populație: 3.689.779 loc.

Densitate: 56,6 loc./km²

Monedă: Rublă sovietică

# data[].attributes.headline
   Republica Sovietică Socialistă Lituaniană (RSS Lituaniană)

# data[].attributes.subject
   Republica Sovietică Socialistă Lituaniană (RSS Lituaniană)

# data[].attributes.headline
          Republica Sovietică Socialistă Letonă (RSS Letonă)

# data[].attributes.subject
          Republica Sovietică Socialistă Letonă (RSS Letonă)

# data[].attributes.headline
   Republica Sovietică Socialistă Estonă (RSS Estonă)

# data[].attributes.subject
   Republica Sovietică Socialistă Estonă (RSS Estonă)