# data[].attributes.body
Прочитайте у підручнику (ст. 236-237)
або у Вікіпедії про автора повісті - сучасного талановитого письменника Олександра Гавроша.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Олександр Гаврош

Олександр Гаврош на презентації в "Домі книги" в Тернополі, березень 2017

Ім'я при народженні

Гаврош Олександр Дюлович

Народився

26 березня 1971 (51 рік)
Ужгород, Закарпатська область, Українська РСР, СРСР

Громадянство

Україна

Національність

Українець

Діяльність

Письменник, журналіст, драматург

Сфера роботи

журналістика література драма [1] [1] і [1],

Alma mater

Львівський Національний університет імені Івана Франка

Мова творів

Українська

Роки активності

з 2000 р

Напрямок

дитяча проза
еротична поезія
драматургія
есеїстика

Жанр

повість, п'єса, роман

У шлюбі з

У першому шлюбі (1995-2017) -- мистецтвознавець Оксана Гаврош, у другому (з 2018 р.) -- науковий редактор, бібліограф Іванна Когутич-Гаврош

Діти

Данило Гаврош (21.04.1996), Микола Гаврош (17.06.2019)

Премії

"Коронація слова 2007",
"Коронація слова 2008",
"Книжка року 2008",
"Коронація слова 2011",
"Шевченко-200",
"Коронація слова 2012",
"Коронація слова 2013"

Гаврош Олександр Дюлович у Вікісховищі

Висловлювання у Вікіцитатах

Га́врош Олекса́ндр Дю́лович ( 26 березня 1971, Ужгород) - український журналіст, письменник, драматург.

Народився 26 березня 1971 року в Ужгороді. З дитинства за прикладом батька багато читав. Закінчив факультет журналістики Львівського національного університету імені Франка. Працював у часописах "Срібна Земля", "Срібна Земля-Фест", "Старий Замок", "Україна молода". Активно друкувався у київській, львівській, одеській та закордонній пресі.

Має близько двох тисяч публікацій у пресі та понад сорок авторських книжок. Нині не полишає журналістику - фрилансер, щомісяця дописує на сайт "Радіо Свобода".

З 2000-их років почав писати художні твори. "До літератури прийшов еволюційно, внаслідок внутрішнього розвитку" - пояснює автор зміну в своєму житті. Після виходу кількох збірок поезії спробував себе у прозі. За словами Олександра Гавроша, поети - це люди "без шкіри", які сприймають усе гостро, драматично. Він "прожив цей емоційний стан і перейшов до прози".

Автору цікаво експериментувати у творчості, тому часто змінює жанри - від еротичної поезії до пригодницьких книжок, казок, детективних романів, драматичних п'єс тощо.

"Журналістика зробила мене дуже відповідальним, якщо я про щось пишу, значить, знайшов такий факт у джерелах. Тому мої твори дуже стислі, як здавлена пружина, без зайвих словесних потоків, їх швидко читаєш. Вони не перенасичені описами. Головне для мене - розказати цікаву історію".

Олександр Гаврош активно впроваджує в українську літературу закарпатські теми й популяризує народних героїв - силача Івана Фірцака, легендарного розбійника Пинтю. Так, Олександр Духнович, Адальберт Ерделі "повернулися" в документальних книжках, п'єсах. Водночас Гаврош є активним критиком "неорусинського" руху і критикує його діячів (передусім П. Магочі, В. Падяка) за сепаратистські тенденції.

Довгий час Олександр Гаврош був на творчих хлібах. У 2006- 2007 рр. - завідувач літературно-драматичною частиною Закарпатського обласного українського музично-драматичного театру. З 2015 року знову обіймає цю посаду.

Лектор Другої літньої літературної школи (2011 р., Колочава)

Друкується в закарпатських та всеукраїнських ЗМІ. Фрилансер.

Член Асоціації українських письменників та Національної спілки письменників України.

Окремі твори перекладено німецькою, білоруською, словацькою, сербською, польською мовами.

Засновник і співголова журналістських клубів "НеТаємна вечеря" та "Театрал Закарпаття".

Захоплення - література, історія, культура, театр, кіножурналістика

Переможець "Коронації слова" 2007 року (II місце) за п'єсу "Ромео і Жасмин"

Дипломант "Коронації слова" 2008 року за п'єсу "В Парижі красне літо...".

Лауреат 10-го Всеукраїнського рейтингу "Книжка року 2008" в номінації "Дитяче свято - Твори для середніх і старших школярів" за повість "Неймовірні пригоди тричі славного розбійника Пинті"

Лауреат журналістської премії імені Йосипа Терелі за 2009 рік

Дипломант конкурсу "Золотий лелека" за 2009 рік за вишукану інтерпретацію закарпатських легенд у "Сказаннях Срібної Русі"

Дипломант конкурсу "Коронація слова" 2010 року у номінації "Романи" за твір "Галуна-Лалуна" - нагороджений спеціальною відзнакою "Вибір видавців"

Переможець "Коронації слова" 2011 року (I місце у номінації "П'єси для дітей") за п'єсу "Цирк Івана Сили"

Переможець міжнародного конкурсу кіносценаріїв до 200-річчя Тараса Шевченка (ІІ місце) (березень, 2012 р.)

П'єса "Ромео і Жасмин" представляла Україну на Міжнародному театральному фестивалі "Нові п'єси з Європи" у Вісбадені (Німеччина) (червень, 2012 р.)

Дипломант "Коронації слова" 2012 року за роман "Капітан Алоїз".

Фіналіст всеукраїнського конкурсу репортажистики "Самовидець" (короткий список) (лютий, 2013 рік)

Дипломант "Коронації слова" 2013 року у номінації "Дитяча проза" за роман "Розбійник Пинтя у Заклятому місті" ("Закляте місто").

Лауреат "КорнійЧуковської премії" 2013 року за дитячу п'єсу "Коли звізда ясна..." (Різдвяна містерія).

Лауреат Закарпатської обласної премії в галузі літератури імені Федора Потушняка в жанрі "дитяча література" 2013 року за книжку "Дідо-Всевідо"

Переможець Національного конкурсу "Найкраща книга України" 2013 року у номінація "проза" за книжку "Дідо-Всевідо"

Переможець "КорнійЧуковської премії" 2014 року (II місце у номінації "проза для дітей старшого віку") за "Сказання Срібної Русі"

Лауреат Закарпатської обласної премії в галузі літератури імені Федора Потушняка в жанрі "драматургія" 2015 року за п'єсу "Князь Корятович"

Лауреат премії імені Михайла Лучкая Мукачівської греко-католицької єпархії за книжки "У пошуках Івана Сили" та "Неймовірні пригоди Івана Сили" (2016)

"Легенди Срібної Русі" у 2016 році отримали відзнаки конкурсів "Книга-ФЕСТ" та "Книга на Миколая" у номінації "Найкраще видання для дітей".

Книга "Пригоди тричі славного розбійника Пинті" ("Навчальна книга - Богдан") у 2017 році стала "Кращою книгою закарпатського автора, видана за межами області" на конкурсі "Книга-ФЕСТ".

Книжка "Останній опришок Микола Шугай" ("Навчальна книга - Богдан") у 2018 році стала "Кращою книгою закарпатського автора, видана за межами області" на конкурсі "Книга-ФЕСТ".

Лауреат Закарпатської обласної премії в галузі літератури імені Федора Потушняка в жанрі "дитяча література" 2018 року за книжку "Закохані казки"

Лауреат премії імені Михайла Лучкая Мукачівської греко-католицької єпархії за дитячу повість "Різдвяна історія ослика Хвостика" (2020)

Лауреат Закарпатської обласної премії в галузі літератури імені Федора Потушняка в жанрі "драматургія" 2020 року за п'єсу "Останнє танго в Хусті"

Лауреат Міжнародного конкурсу "Гранд Коронація" (3 місце) у номінації "П'єси для дітей" за п'єсу "Біла панна (2021)

Цей розділ Будь ласка, допоможіть підтвердити значущість, додавши посилання на має надмірний обсяг або містить зайві подробиці неенциклопедичного характеру, а для підтвердження важливості викладеного матеріалу бракує надійності й авторитетності наведених у ньому джерел. незалежні вторинні джерела на цю тему. Якщо значущість залишиться непідтвердженою, вміст розділу може бути переписано, об'єднано з іншим розділом або вилучено. Подробиці можуть бути на сторінці обговорення.

П'єса Є.Шварца "Снігова королева" в українському перекладі Олександра Гавроша йде на сцені Закарпатського обласного українського музично-драматичного театру

У 2007 р. творчість Олександра Гавроша надихнула волинську письменницю-прозаїка Олександру Гандзюк на створення збірки еротичних поезій "Вагітна болем: ситуації"

У 2009-2010 рр. - упорядник серії "Українська дитяча класика" видавництва "Грані-Т". Автор передмов до книжок, що вийшли у цій серії: Микола Трублаїні "Лахтак", Борис Комар "Векша", Юрій Смолич "Прекрасні катастрофи"

Еротичні поезії Олександра Гавроша звучать у виставі "Обережно: жінки!" Закарпатського обласного українського музично-драматичного театру за п'єсою білоруського драматурга А.Курейчика

Автор документального фільму про живописця і художника кіно із Закарпаття: "Наша людина в кіно. Заяць М. С."[недоступне посилання з липня 2019] (телеканал "Тиса-1", 2012)

Автор ідеї і продюсер документального фільму "Маленькі історії Руського Керестура" про закарпатську діаспору в Сербії, (телеканал "Тиса-1", 2013)

У 2014 році Закарпатська обласна наукова універсальна бібліотека видала бібліографічний покажчик "Олександр Гаврош: між журналістикою та літературою: 1992-2014", який містить близько півтори тисячі позицій закарпатської преси (видавництво "Ліра", Ужгород)

З 2019 року став ініціатором та упорядником серії "Раритет" тернопільського видавництва "Навчальна книга -- Богдан", в якій друкуються твори з української історії та літератури, що не виходили в незалежній Україні

"Фалічні знаки" ("Дніпро", 2004),

"Тіло лучниці" ("Піраміда", 2006);

"Коньяк з дощем" ("Факт", 2009)

"Моя р-р-революція" ("Карпатська вежа", 2005),

"Закарпатське століття: ХХ інтерв'ю", ("Мистецька лінія", 2006);

"Точка перетину", ("Грані-Т", 2009)

"Владика Мілан: "Свобода - це можливість обирати добро", ("Карпатська вежа", 2009)

"Блукаючий народ", ("Нора-Друк", 2012)

"Бесіди з владикою Міланом", ("Ліра", 2012)

"Загадковий Духнович", ("Ліра", 2013)

"У пошуках Івана Сили", ("Навчальна книга - Богдан", 2014)

"Таємниця Ерделі", ("Видавництво Олександри Гаркуші", 2016)

"Казки і казкарі", ("Навчальна книга - Богдан", 2017)

"Дубрівка колись і тепер" ("Видавництво Олександри Гаркуші", 2017)

" Останній опришок Микола Шугай " ("Навчальна книга - Богдан" , 2018)

"Закарпаття під прицілом: велика політика довкола маленького краю" ("Растр-7", 2018)

"Таємниця Ерделі" (друге, доповнене видання, "Навчальна книга - Богдан", 2018)

"Нескорена Карпатська Україна" ("Навчальна книга -- Богдан", 2019)

"Загадковий Духнович" ( друге, доповнене видання "Навчальна книга -- Богдан", 2021)

"Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу" ("Видавництво Старого Лева", 2007)

"Пригоди тричі славного розбійника Пинті" ("Видавництво Старого Лева", 2008)

"Галуна-Лалуна або Іван Сила на острові Щастя" ("Видавництво Старого Лева", 2010)

"Олександр Гаврош про Григора Пинтю, Олександра Духновича, Івана Силу, Адальберта Ерделі, Августина Волошина" ("Грані-Т", 2011 Серія "Життя видатних дітей")

"Дідо-Всевідо" ("Видавництво Старого Лева", 2013)

"Розбійник Пинтя у Заклятому місті" ("А-ба-ба-га-ла-ма-га", 2013, 2016)

"Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу" (друга редакція, доповнена)("А-ба-ба-га-ла-ма-га", 2014, 2016, 2017, 2018)

"Різдвяний песик" (видавництво "Навчальна книга-Богдан", 2015)

"Легенди Срібної Русі" ("Видавництво Олександри Гаркуші", 2015)

"Пригоди тричі славного розбійника Пинті" (друга редакція, доповнена) (видавництво "Навчальна книга-Богдан", 2016)

"Іван Сила на острові Щастя" (друга редакція) (видавництво "Навчальна книга - Богдан", 2017)

"Закохані казки" ("Видавництво Олександри Гаркуші", 2017)

"Музей пригод" ("Фоліо", 2018)

"Різдвяна історія ослика Хвостика" ("Фонтан казок", 2019)

"Врятувати Тараса Шевченка" ("Фоліо", 2020)

"Героїчні канікули" ("Фоліо", 2020)

"Казки для Елізи" (в-во "Навчальна книга - Богдан", 2020)

"Геніальне кохання" ("Фоліо", 2021)

"Різдвяна історія ослика Хвостика" ("А-ба-ба-га-ла-ма-га", 2022)

Роман "Капітан Алоїз" (в-во "Навчальна книга-Богдан", серія "Український детектив", 2013)

Роман "Донос" (ВЦ "Академія", серія "Автографи часу", 2019)

Роман "Капітан Алоїз" (доопрацьована і значно розширена редакція) ("Фоліо", серія "Ретророман", 2022)

"Сім п'єс про любов до Батьківщини" ("Видавництво Олександри Гаркуші", 2016)

Саманта Рац-Стоїлькович "Десь близько" (поезії), переклад із бачвансько-руснацької мови ("Тиса", 2014)

Упорядник гумористичних альманахів "Карпатський словоблуд"("Карпатська вежа", 2004) та "Карпатський блудослов" ("Карпатська вежа", 2006).

Упорядник видань: "Украдена перемога: хроніка найбрутальніших виборів" ("Карпатська вежа", 2004), "Мукачівська епопея" ("Карпатська вежа", 2004), "Закарпаття: 15 справ УСБУ" ("ЮнівестПреПресс", 2007), "Михайло Заяць - наша людина в кіно" ("Карпатська вежа", 2008), "Закарпатська Шевченкіана" ("Ліра", 2013), "Простір її життя: Людмила Григаш" ("Видавництво В.Падяка", 2015), "Театральна бесіда" (№ 37) (2016), "Закарпатська Франкіана" ("РІК-У", 2016), "Іван Чендей у колі сучасників" ("РІК-У", 2017, 2020), "Олекса Мишанич у колі сучасників" ("РІК-У", 2018), "Гомін Красного поля" (видавництво "Тімпані", 2019), "Юрій Гойда: постскриптум", ("Ліра", 2020), Семен Панько "Вибрані твори: Коли засвічувалися віщі вогні" ("Карпати", 2020), Василь Королів-Старий "Згадки про мою смерть" (Навчальна книга - Богдан, 2021), Юрій Керекеш "Вибрані твори: Парубкова дочка" ("Карпати", 2021), "Закарпатська Лесіана" ("Рік-У", 2022).

Також твори друкувалися в часописах "Сучасність", "Київська Русь", "Ї", "Дніпро", "Дукля", антології "Біла книга кохання", в альманах та збірниках - "Джинсове покоління", "Корзо", "Лінії пристрасті", "Березневі коти", "Потяг надій та інші залізничні сполучення", "Шоколадні вірші про кохання", "Горілка для воротаря" (нім.), "Мама по скайпу" (укр. і нім.), "Квіткова антологія", "Ода до радості", "Сім крутих перевалів" (2017), "Драмовичок (антологія сучасної української драми для дітей, 2017), "Літературне Закарпаття 2017" (видавництво "Тімпані" 2018), "Фонтан казок" (видавництво "Фонтан казок", 2019), "Літературне Закарпаття 2018" (видавництво "Тімпані" 2019), "Литаври: альманах" (2019), "Сучасна література рідного краю: посібник серії "Шкільна бібліотека" для 5-7 класів", видавництво "Соняшник" (Харків), 2020), "Літературне Закарпаття 2020-2021" (видавництво Олександри Гаркуші, 2021)

За повістю "Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу" знято повнометражний художній фільм "Іван Сила" (режисер Віктор Андрієнко) (2013).

За мотивами книжки "У пошуках Івана Сили" знято однойменний документальний фільм (режисер Максим Мельник, телеканал "Тиса-1") (2016).

Автор сценарію документального фільму "Останній солдат" (режисер В'ячеслав Бігун, "ДажБогфільм") (2017).

Автор сценарію короткометражного художнього фільму для дітей "Три сестри" (режисер Петер Хіміч, Радіо і телебачення Словаччини, 2018).

П'єса "Ромео і Жасмин" поставлена в Київському народному студентському театрі "Вавилон" (березень, 2010 р.),

П'єса "Ромео і Жасмин" - в Дніпропетровському академічному українському музично-драматичному театрі імені Тараса Шевченка (режисер Анатолій Канцедайло) (травень, 2010 р.)

Дитячий мюзикл "Цирк Івана Сили" - у Закарпатському академічному обласному театрі ляльок "Бавка" (режисер Наталя Орєшнікова) (жовтень, 2011 р.)

П'єса "Розбійник Пинтя у Заклятому місті" - у Закарпатському академічному обласному театрі ляльок "Бавка" під назвою "Тричі славний розбійник Пинтя" (режисер Олег Жюгжда, Білорусь) (листопад, 2012 р.) http://bavka.com/all/71-trichi-slavniy-rozbiynik-pintya.html Ця вистава на всеукраїнському огляді-конкурсі театрів ляльок УНІМА визнана найкращою для дітей середнього шкільного віку у сезоні 2012-2013 років.

П'єса "Майне лібе Віра" - в Закарпатському академічному обласному українському музично-драматичному театрі імені братів Шерегіїв (режисер Сергій Архипчук) (27 березня 2013 року).

П'єса "Щоденник рядового Т." - Київському національному університеті театру, кіно і телебачення ім. Карпенка-Карого (режисер - Євген Нищук) (березень, 2014 року).

Художньо-публіцистична вистава "Сторінки щоденника поета" (режисер - Микола Карпенко) до 200-річчя від дня народження Т. Г. Шевченка поставлена у березні 2014 року в Закарпатському академічному обласному театрі ляльок "Бавка" за мотивами п'єс Олександра Гавроша.

П'єса "В Парижі гарне літо..." - в Закарпатському обласному українському музично-драматичному театрі імені братів Шерегіїв (режисер Анатолій Філіппов) (листопад 2015 р.)

П'єса "Вуйцьо з крилами" - в Закарпатському академічному обласному українському музично-драматичному театрі імені братів Шерегіїв (режисер Олександр Саркісьянц) (25 березня 2018 року.)

П'єса "Князь Корятович" - в Мукачівському драматичному театрі (режисер Євген Тищук) (27 травня 2018 року.)

П'єса "Останнє танго в Хусті" -- в Закарпатському обласному театрі драми і комедії (м.Хуст) (режисер В'ячеслав Давидюк) (14 березня 2019 року)

П'єса "Вуйцьо з крилами" -- в Тернопільському академічному обласному драматичному театрі імені Т.Шевченка (режисер Олег Мосійчук) (27 березня 2019 року)"Співограй"

П'єса "Ромео і Жасмин" -- в Запорізькому дитячому театрі "Свія" (вересень 2019 року; перше місце у номінації "вистави" на Всеукраїнському театральному фестивалі "Співограй" у Харкові, жовтень 2019 року)

П'єса "Коли звізда ясна..." -- в Закарпатському академічному обласному українському музично-драматичному театрі імені братів Шерегіїв (режисер В'ячеслав Давидюк)(19 грудня 2019 року.)

П'єса "Легенда про Пинтю" -- в Закарпатському обласному театрі драми і комедії (м.Хуст) (режисер В'ячеслав Давидюк) (9 лютого 2020 року)

П'єса "Вуйцьо з крилами" (під назвою "Невідомий з крилами") -- у Львівському академічному обласному музично-драматичному театрі імені Юрія Дрогобича (режисер Олександр Король) (13 вересня 2020 року)

П'єса "Чіріклі" -- у Закарпатському академічному обласному українському музично-драматичному театрі імені братів Шерегіїв (режисер Анатолій Канцедайло) (25 листопада 2021 року)

П'єса "Маріупольська драма" -- у Донецькому академічному обласному драматичному театрі (м.Маріуполь) (режисер Євген Тищук) (16 вересня 2022 року)

Закарпатська обласна організація Національної спілки письменників України: довідник / уклад. Олександра Ігнатович ; передм. Василя Густі. - Ужгород: Видавництво Олександри Гаркуші, 2016. - С. 10.

Олександр Гаврош: між журналістикою та літературою: бібліогр. покажч. 1992-2014 рр. / Упр. Культури Закарпат. облдержадмін., Закарпат. обласна універсальна бібліотека ім. Ф. Потушняка ; уклад. О. В. Шмайда ; передм. С. Д. Федаки ; відп. За вип. О. А. Канюка. - Ужгород: Поліграфцентр "Ліра", 2014. - 184 с. : іл. - (Закарпатська публіцистика в іменах)

# data[].attributes.attachment_link.title
Гаврош Олександр Дюлович - Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Олександр Гаврош Олександр Гаврош на презентації в "Домі книги" в Тернополі, березень 2017 Ім'я при народженні Гаврош Олександр Дюлович Народився 26 березня 1971 (51 рік) Ужгород, Закарпатська область, Українська РСР, СРСР Громадянство Україна Національність Українець Діяльність Письменник, журналіст, драматург Сфера роботи журналістика література драма [1] [1] і [1] , Alma mater Львівський Національний університет імені Івана Франка Мова творів Українська Роки активності з 2000 р Напрямок дитяча проза еротична поезія драматургія есеїстика Жанр повість, п'єса, роман У шлюбі з У першому шлюбі (1995-2017) -- мистецтвознавець Оксана Гаврош, у другому (з 2018 р.)

# data[].attributes.body
Виконуємо у Coogle класі.

1. Знайдіть цікаву інформацію про одного з українських силачів
(2-3 факти - коротко).
2. Назвіть найсильніших героїв українських народних казок
(2-3 герої).
3. Вкажіть, що спільного мають реальні та казкові силачі.

# data[].attributes.body
Подивіться відео про українського силача Івана Фірцака, який став прототипом головного героя повісті.
З'ясуйте значення терміну "прототип", запишіть це визначення в зошит.

# data[].attributes.attachment_link.title
Гордість України. Найсильнішою людиною світу ХХ століття був українець

# data[].attributes.body
Перегляньте відео та прослухайте саундтрек до фільму "Іван Сила", знятого за повістю Олександра Гавроша "Неймовірні пригоди Івана Сили".
Спробуйте визначити про що буде цей твір та його основну думку.
Свої передбачення запишіть у зошит:
Тема: ...............
Ідея: ................

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олександр Кришталович

# data[].attributes.attachment_link.title
ІВАН СИЛА   Офіційний саундтрек №2 2013 HD 720p

# data[].attributes.body
Домашнє завдання.
1. Прочитайте текст повісті
(підручник ст. 238-259), повний текст твору можна знайти за посиланням внизу.
Книга також є в аудіоформаті, тому можна перейти до кроку 6 і прослухати.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Пісенька веселого цирку

Дорослі і малята!

Хлоп'ята і дівчата!

Чекає цирк на вас -

Мерщій біжіть до кас!

Життя - це цирк на дроті,

А цирк - життя в польоті.

Хто істину цю знає,

Той нас не оминає!

Вельможі і прочани!

Селяни і міщани!

Усіх ми радо приймемо,

І на арену вийдемо!

Життя - це цирк на дроті,

А цирк - життя в польоті.

Хто істину цю знає,

Той весело співає!

Нервовим і плаксивим,

Нещасним і злостивим

Даємо лік для всіх:

Здоровий щирий сміх!

Життя - це цирк на дроті

А цирк - життя в польоті.

Давайте лікуватися

Сміятися! Сміятися!

Передмова, яку обов'язково слід прочитати

Маленькі друзі! Я знаю, що ви не любите читати передмови. А дехто з вас взагалі вважає, що книжку слід розпочинати з кінця. Але ця передмова особлива, бо, не прочитавши її, ви не дізнаєтеся ГОЛОВНОГО.

Україна славиться своїми силачами. Але не тільки Василь Вірастюк чи брати Клички належать до найдужчих людей світу. Були в нас такі й раніше. До незаслужено забутих належить і знаменитий силач Іван Сила. Саме так називали в народі Івана Фірцака, який понад сто років тому народився на Закарпатті, став чемпіоном Чехословаччини та Європи з кількох видів спорту, об'їздив півсвіту, здобувши величезну кількість перемог. За свою неймовірну силу його нарекли ім'ям уславленого античного борця Кротона.

Першим розповів про життя українського богатиря Антон Копинець у книжці "Кротон". Він товаришував зі славетним атлетом і особисто від нього записував його історію. Після нього про Івана Силу писали й інші письменники.

І хоча "Неймовірні пригоди Івана Сили" здадуться вам справді неймовірними, основа їхня правдива, адже почерпнута із фактичного матеріалу, записаного Антоном Копинцем. Ясна річ, що ми мусили додати щось від себе, а щось і змінити, інакше вам би було не так цікаво.

А де в цій книжці правда, а де вигадка - спробуйте з'ясувати самі.

ПЕРША ЧАСТИНА

РОЗДІЛ ПЕРШИЙ, У ЯКОМУ ХТОСЬ ПРИЇЖДЖАЄ, А ХТОСЬ УТІКАЄ

Потяг ще раз голосно чмихнув і непорушно застиг. Пасажири з клунками, торбами і валізами стали галасливо запруджувати перон. Двадцятилітній парубійко в селянському вбранні на ймення Іван Сила не квапився. Його відкрите обличчя, ніжні, майже дівочі риси обличчя якось дивно поєднувалися з міцно збитою статурою та широчезними плечима. Поспішати Іванові, чесно кажучи, було нікуди. Через вікно він озирав вокзал, переповнений людьми, які снували туди-сюди, як у велетенському мурашнику.

- Ого, скільки народу! - присвиснувши, почухав Іван Сила потилицю і попрямував до виходу. Дядько з обвислими вусами, у зеленій крисані, з яким їхали від самого і ючатку, чекав його на виході.

- То що, земляче, будеш чинити? - він справно скрутив саморобну цигарку.

- Та хіба я знаю, вуйку? - пошкрябав Іван свою величезну долоню. А була вона в нього немала, бо й сам парубійко мав під два метри зросту. - Піду кудись на роботу найматися.

- І треба тобі було зачинатися з тим дурнем, - дядько окутався густим димом.

- А чого він першим ліз! - здвигнув плечима Сила. - Та я його не сильно того... Так, струснув легко.

- Еге, струснув! - вуйко Микульця засміявся, показавши рідкі зуби. - Ледве привели до тями. Та ж він тобі не просто сусіда, а начальників синок. Думати треба! - постукав він себе кривим пальцем по чолі.

- Що тепер поробиш, - зітхнув на повні груди легінь. - Тато казали: йди, синку, у світ. Маємо вас багато, а ти їси за чотирьох.

- Такого, як ти, справді легше забити, як прогодувати, - глузував вуйко, перепаковуючи клунки.

"Поліція!", - раптом пролунав крик, і залізничний натовп миттю стих, а далі почав розсипатися. "Ходімо", - кивнув старий, і земляки, із обвітреними, ніби витесаними з каменю, обличчями, стали пробиратися крізь вокзал. Одяг, мова та звички видавали в них мешканців гір. Або верховинців, як тут звикли казати.

Далеко вони не відійшли, бо й не було куди. На боковій вуличці у затінку дерев сіли на перекуску та роздуми. Та не встигли витягнути свій нехитрий селянський харч, як новий ґвалт привернув їхню увагу.

Назустріч їм біг обірванець, за яким гналося троє дядьків. "Злодій! Тримай злодія!" - кричали задні.

Переслідуваний гнав щодуху, час від часу озираючись, але, на своє нещастя, зашпортався і розтягнувся у пилюці. Велика булка з його пазухи покотилася у траву.

- На тобі! На! - посипалися удари на голову нещасного.

- Красти! У мене красти! - найбільше репетував молодик у білому фартуху.

- М-м-м! - тільки стогнав у відповідь, звиваючись, хлопець.

- Та він же німий! - крикнув Іван і почав відтягувати крамарів від лежачого. Ті, зауваживши не так каліцтво злодія, як радше ширину плечей незнайомого селюка, втратили запал до розправи.

- Ходімо, Штефане! - взяв старший із них за рукав найбільш розлюченого. - Думаю, йому вистачить. Це буде добра наука для злодіїв, - з підозрою глипнув він на вуйка Микульцю, який спокійно жував своє сало.

- От лайдак! - замахнувся кулаком Штефан на обірванця, але вже не вдарив. - Ще раз побачу на вокзалі - розчавлю, як таргана! Тьху! - плюнув він на лежачого і, підтягуючи штани, почвалав навздогін приятелям. - Хлопці, з мене пиво! - пробулькотів вдалині його голос.

РОЗДІЛ ДРУГИЙ, У ЯКОМУ НІМИЙ ПОЧИНАЄ ГОВОРИТИ

- Вуйку, а що то таке - тарган? - повернувся Іван до свого місця, беручи скибку хліба, товсто намащену смальцем.

- Бога ради, Іване, дай хоч поїсти по-людськи! - невдоволено прошамотів набитим ротом старий.

- То щось паскудне? - не вгавав парубійко.

Вуйко тільки мовчки відмахнувся.

- Хлопці, а ви звідки будете? - раптом прорік німий, сплюнувши цівку крові.

- От тобі маєш, песся лабо! - вдарив рукою по коліні вуйко Микульця. - То ти говориш, паскуднику?

- А що я мав робити? - шморгнув носом малий. - Казати, що другий день нічого не їв? Ото насмішив би цих ґевалів. Диви, як роз'їлися на білому хлібі! - глянув він зло у бік, де вже зникли три справді немаленькі постаті.

- Усе одно красти - гріх! - погрозив перстом вуйко Микульця.

- А здохнути з голоду - не гріх? - почав обтріпуватися від пилюки упертюх.

- Диви, яке розумне! Гаразд, не бурчи! - подобрішав вуйко. - Сідай. Набивай тельбухи. Може, щось цікаве розповіси.

- З дорогою душею, дядьку! - малий театрально встав, зробив жест, ніби знімає капелюха, і вклонився. - Панове, дозвольте відрекомендуватися

- Міхал Голий з Привокзальної.

Його слова викликали щирий регіт верховинців.

- Мішку, - хрустячи цибулею, звернувся по-свояцьки до нього вуйко. - Чом не підеш працювати? Люди за роботою їдуть до вас казна-звідки, а ти дурня клеїш.

- Від роботи, дядьку, коні дохнуть! - підморгнув Мішко, набиваючи повний рот селянським харчем.

- От хитре! - хитав головою вуйко. - Може, тоді порадиш, куди Іванові податися?

Мішко ще раз кинув оком на могутню постать верховинця.

- Йому тільки вагони вантажити. В кінець вокзалу - третє вікно ліворуч. Запитаєте пана Кривальського. Скажете, що я порекомендував.

- Ти диви, яке цабе! - усміхнувся вусами вуйко Микульця. - Ми думали, що ти - голодранець. А виявляється - перша людина на вокзалі.

- Глузуйте, глузуйте! От коли Івана приймуть на роботу, тоді згадаєте Міху Голого! - він глянув на парубійка.

Але той мовчав, наминаючи за трьох.

Обід для Сили був справою святою.

- Авжеж, спробуй такого забути, - після обіду вуйко знову затягнувся цигаркою.

- Добре, колєґи! Мені вже час. Справи, знаєте! - Міха галантно подав руку верховинцям і в кліп ока зник на закуреній вулиці.

- От типчик! - сплюнув вуйко. - Злодюжка на злодюжці. Одне слово, столиця!

"Сто-ли-ця!", - подумав і собі про щось Іван Сила.

РОЗДІЛ ТРЕТІЙ, У ЯКОМУ ІВАН СИЛА ЗНАХОДИТЬ РОБОТУ

У третьому віконечку пана Кривальського не виявилося. "Обід!" - сонно позіхнув чоловічок у кашкеті.

- Мені би роботу, - ледве просунув до віконечка півголови Іван.

- Ого, який здоровило! - щиро здивувався чоловічок. - Приходь зранку. Будеш працювати. Як записати? Іван Сила? Ха-ха. Ну це ми завтра подивимося.

Він ще раз позіхнув, аж кашкет з'їхав йому на очі. Тоді мовив "перепрошую" і зачинив віконечко, вивісивши табличку "Нема тари". (З табличками на вокзалі було сутужно).

Ніч Іван перебув у найдешевшому пристанищі для таких же небораків, як він, котрі не мали де подітися у великому місті. Вуйко Микульця пішов у справах: поніс верховинські гостинці синові, який тут служив у війську.

Тьмаво блимало світло притулку. То тут, то там виникали розмови і через деяких час затихали.

Простягнувшись на дерев'яному лежакові, Іван згадував рідні гори, батьків, домашні страви, а найперше - свою кирпату сусідку.

"Бідна Маруська! - думав Іван. - Як вона там? Навіть попрощатися не встиг. Що вона подумає про мене? Що я розбишака, лайдак, нікче..." На цьому слові Іван заснув, нараз опинившись у себе вдома, де матінка з повного мискою вареної картоплі та горням пінистого молока запрошувала його до святково прибраного столу...

Добре виспавшись (що-що, а цю справу він любив і ставився до неї з належною повагою), Іван прийшов на перон одним із перших.

Робота була нехитра: брати мішки та ящики і нести, куди скажуть. За кожні 50 кілограмів ваги давали монету. Тож за день можна було непогано заробити. Принаймні з голоду вже ноги не простягнені.

Іван з легкістю взявся до праці, беручи на свої плечі вдвічі більше, ніж решта вантажників.

Це зачепило одного з них, кучерявого молодика, який почав глузувати: "Дивись, село, не надірвись. Бачили ми вже тут таких гонорових. Та кудись позникали".

Іван вирішив не дражнити нових товаришів, а виконавши денну норму до обіду й отримавши першу платню, надумав пройтися містом.

Спочатку хотів віднайти вчорашнього знайомого - Міху Голого. Але, проблукавши вокзалом півгодини, зрозумів, що в такому натовпі це - даремна справа. Тоді звернувся до малого обірванця, який просив гроші у перехожих.

- Голий? Знаю такого, - примружив той око. - А що пан хоче від нього? Може, я підсоблю?

Він зміряв Івана з голови до п'ят, прикидаючи, що з нього можна виманити.

- Та ні! Мені треба Міху, - відмахнувся Іван.

- Голий вас сам знайде, коли треба буде, - втратив малий інтерес до розмови і писклявим голосом почав знову благати перехожих:

"Подайте попієчку сироті!"

РОЗДІЛ ЧЕТВЕРТИЙ, У ЯКОМУ ІВАН СИЛА ДЕМОНСТРУЄ СИЛУ

Івана у столиці вражало все, а найперше - рух.

# data[].attributes.attachment_link.title
Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу - Олександр Гаврош, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читати повний текст "Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу" (автор: Гаврош Олександр Дюлович). Читати повністю електронну книгу Олександр Гаврош - Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу онлайн в Бібліотеці української літератури УкрЛіб

# data[].attributes.body
Узагальнення матеріалу.
Уважно перегляньте відео, перейшовши за посиланням унизу.
Звіртеся зі своїми записами в зошиті, чи правильно ви визначили тему та ідею твору. Додайте у зошит запис:
Композиція твору, визначивши експозицію, зав'язку, розвиток дії, кульмінацію й розв'язку.
(час на відео  09.02)

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Никисла Нелля Іванівна

# data[].attributes.attachment_link.title
О.Гаврош. Неймовірні пригоди Івана Сили

# data[].attributes.body
Домашнє завдання.
Виконуємо у Google класі

2. Дайте відповідь на запитання:
У чому полягає непереможність Івана Сили: у фізичних здібностях  чи духовному багатстві?

3. За бажанням подивіться фільм "Іван Сила", перейшовши за посиланням внизу

# data[].attributes.attachment_link.title
Іван Сила — український художній фільм

# data[].attributes.body
Аудіокнига "Неймовірні пригоди Івана Сили"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Українська Плюс

# data[].attributes.attachment_link.title
Олександр Гаврош - Неймовірні пригоди Івана Сили, найдужчої людини світу (аудіокнига)