# data[].attributes.headline
אני איתמר ואני אח בכ

# data[].attributes.body
אני איתמר ואני אח בכור
לדעתי יש לי המון אחריות בתור אח גדול
אם זה לשמור על הבית בשלווה ובשלום
ולנסות תמיד לשמור על חיוך וקריצה על מנת לשמור הרגש  של ביטחון תמיד.

# data[].attributes.headline
אני אוהד אני תאום של

# data[].attributes.body
אני אוהד אני תאום של אחותי אני חושב שזה פלוס אחד גדול כי אנחנו באותו גיל חווים אותם דברים ויש לנו אותם דברים לשיחה

# data[].attributes.body
אני הבת הבכורה,  לדעתי יש לזה יתרונות וחסרונות, למשל אני יכולה לעשות יותר דברים שאני רוצה אבל אני גם צריכה לעשות יותר דברים שאני צריכה ולדאוג לאח שלי.
לדעתי זה לא נכון שהאחים הבכורים מפונקים כי למשל אח שלי הקטן הרבה פחות עוזר בבית.

# data[].attributes.headline
יהונתן יופה 

# data[].attributes.subject
יהונתן יופה 

# data[].attributes.body
אני הבכור ויש לזה פלוסים ומינוסים ולדעתי פחות מתאים לי בכור אבל זה כן נחמד מדי פעם

# data[].attributes.body
אם הייתי צריכה לבחור להיות אחות בכורה, אמצעית או קטנה הייתי בוחרת להישאר קטנה כי כשאני קטנה כל הזמן מפנקים אותי בבית.

# data[].attributes.body
אני האחות האמצעית במשפחה, אני חושבת שכיף להיות אמצעי כי אתה יכול גם ללמוד מהאח הגדול ומהניסיון שלו וגם להיות קרובה בגיל לאח הקטן.

# data[].attributes.body
אני ילד יחיד ולפי דעתי זה הכי כיף להיות ילד יחיד משום שכל תשומת הלב נופלתנ אלי ויש לי יותר יחס אישי ואין לי איזה אח גדול מעצבן שירביץ לי או איזה אח קטן שיציק לי כל הזמן אז אני שמח שאני ילד יחיד.

# data[].attributes.headline
מעיין בלינדה

# data[].attributes.subject
מעיין בלינדה

# data[].attributes.body
אני הבן האמצעי במשפחה, אני חושב שיותר כיף להיות הבן זקונים, כי ההורים מפנקים יותר ודורשים ממך פחות.

# data[].attributes.body
אני הבת האמצעית,אני אוהבת את זה כי ככה אני קרובה בגילאים לאח שלי הקטן וגם לאחותי הגדולה ואני יכולה להתחבר אליהם ולדבר איתם יותר

# data[].attributes.body
אני הכי קטנה אבל אצלנו במשפחה אין באמת חשיבות לזה כן מזכירים לי את הגיל אם אני עושה משו שרואים אותו לגיל אחר אבל הם מצפים ממני דברים כמו שהם מצפים מאחי הגדול ואני עוזרת בבית כמה שאני יכולה כמו אחשלי הגדול ואני מנסה להראות בגרות אז אצלנו פחות יש לזה חשיבות

# data[].attributes.body
אני האחות הקטנה ובנוסף יש לי אחות תאומה.
אני חושבת שכיף להיות הכי קטן במשפחה כי יש לך ממי ללמוד ומה לעשות ואיך לעשות וזה מאוד נחמד, אבל מצד שני הייתי רוצה להרגיש איך זה להיות האח הבכור ולהיות סוג של אחראי.

# data[].attributes.body
אני האחות הכי קטנה ואני חושבת שאם הייתה לי אופציית בחירה הייתי בוחרת להישאר הכי קטנה בגלל שאני הילדה ה-3 וההורים שלי לאט לאט התרכחו והבינו איך להתנהל עם אחים שלי ואיתי הם פחות קשים ושמים פחות מגבלות.

# data[].attributes.body
אני האחות הקטנה וזה כיף לי
אני אוהבת את המקום שלי במשפחה מאוד אני לומדת המון מהאחים הגדולים שלי ומרגישה שזה הופך אותי לבוגרת יותר אם הייתי חייבת להחליף תפקיד הייתי רוצה להיות האחות הבכורה אני חושבת שזה משהו מיוחד להיות אחות בכורה
בכל מקרה ההורים שלי מפנקים אותי ואני תמיד אחשב הקטנה במשפחה שלפעמים זה כיף ולפעמים לא

# data[].attributes.body
אני האחות הקטנה ויש לי אחות תאומה.
אני אוהבת להיות אחות קטנה,זה לא כזה משנה לי כי ההורים שלי מתנהגים לכולם באופן שווה אז אין הבדל

# data[].attributes.body
אני האחות הקטנה, ואני שמחה להיות האחות הקטנה מכיוון שאני והאחים שלי אוהבים פחות או יותר את אותם הדברים, לכן שכשאני נתקלת בבעיה כמו בחירת מגמות אני נעזרת בהחלטות שאחיי עשו ומסתכלת לאן זה הוביל אותם. אני נעזרת בעבר של האחים שלי כדי להחליט החלטות בהווה שישנו את העתיד שלי.

# data[].attributes.body
אני הבן הבכור ולפי דעתי זה לא הכי טוב כי נותנים יותר יחס לאחים שלך מאשר לך.

# data[].attributes.body
אני הבכור ויש לי אח קטן אני חושב שלהיות הבכור זה הכי טוב כי אני יכול לעשות דברים שאח שלי לא יכול. להורים שלי יש מלא ציפיות ממני וזה גורם לי לרצות להשתפר בנוסף מכבדים אותי ומקשיבים לי

# data[].attributes.body
אני האח האמצעי אני חושב שזה הכי טוב והכי כיף בגלל שתמיד יש אילך יחס טוב ורואים שאתה רוצה לטובת כולם ואתה תמיד בטוב עם כולם מתייחסים אילך ברצינות ועם אתה מבקש דברים אז מכבדים את זה.

# data[].attributes.body
אני בת אמצעית.
אני חושבת שזה טוב בגלל שאני חווה חוויה  גם איך זה לגדול עם  אחים גדולים וגם איך זה לגדול עם אחים קטנים. ובנוסף האחים הגדולים שלי מלמדים אותי דברים חשובים לחיים ואני מלמדת את אחיות הקטנות שלי.

# data[].attributes.body
אני הבכורה ולדעתי להיות הבכורה זה הכי שווה כי כשאתה הגדול אז ההורים מפנקים אותך יותר ונותנים לך יותר דברים כי אתה יותר גדול ותמיד אומרים לקטנים יותר שאתה תהיה גדול נביא לך גם ולרוב יותר סומכים על הבכורים ותופסים מהם אחראים, ולפי המאמר בדרך כלל הבכורים רוצים יותר לרצות את ההורים, ולכן הם יהיו צייתנים, אחראים, פרפקציוניסטים, רציניים ורגישים.

# data[].attributes.body
אני הבכורה במשפחה ויש לי שלושה אחים קטנים
לפי המאמר הוא אומר שבכורים הם מפונקים ונורא מקבלים יחס והכל וזה די נכון אני תמיד מקבלת הכל חדש חדש וזה כיף להיות בכורה אבל באישזהו מקום אני חושבת שהייתי רוצה להיות גם קטנה, והוא אומר שהם גם מאוד רגישים וזה גם נכון עליי וזהו לפעמים תמיד אומרים לי לתת דוגמה לאחים שלי וכאלה אבל בסופו של דבר אני אוהבת להיות הבכורה

# data[].attributes.headline
תלמידים יקרים, קראו את המאמר המצורף ושתפו: מה המיקום שלכם במשפחה, ולמה זה הכי שווה? אם אינכם חושבים כך, עם מי הייתם מתחלפים ומדוע?

# data[].attributes.subject
תלמידים יקרים, קראו את המאמר המצורף ושתפו: מה המיקום שלכם במשפחה, ולמה זה הכי שווה? אם אינכם חושבים כך, עם מי הייתם מתחלפים ומדוע?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
בני אדם אוהבים לחשוב שהם מיוחדים - אוהבים כל כך שהם מוצאים את הידיעה שזה לא נכון מאכזבת נורא. למעשה, רוב האנשים מתאימים לתבניות מסוימות, שמושפעות לא רק מגנים אלא גם מגורמים סביבתיים. כך, חלק מהחוקרים אומרים כי סדר הלידה במשפחה, כלומר המקום של האדם במערך המשפחתי ביחס לאחיו ואחיותיו, הוא בעל השפעה קריטית על התפתחותו הפסיכולוגית.

מדובר בתיאוריה האדלריאנית - של הפסיכולוג היהודי אלפרד אדלר, שהיה הראשון להצביע על החשיבות שבסדר הלידה והשלכותיו על מעמד הילד במשפחה, התפתחותו ואישיותו, ואף על התנהלותו בחיים. התיאוריה של אדלר נהגתה לפני כמאה שנה ועומדת מול התיאוריה של פרויד, שמתייחס דווקא לקשר בין הילד להוריו בתור הגורם המרכזי שמשפיע על האישיות.

לפי אדלר, ישנם שלושה גורמים מהותיים שמעצבים את האישיות של הילד. השניים הראשונים הם האווירה המשפחתית שבה הוא גדל ודרכי החינוך של ההורים, כלומר דרכים מקדמות כמו הקשבה, לעומת דרכים בולמות כמו לחץ, ביקורת וציפיות גבוהות. הגורם השלישי הוא המערך המשפחתי, כלומר המקום של הילד לפי סדר הלידה.

"יש הבדל בין המקום לבין המיקום של הילד", אומרת יעל אברם, מנחת הורים בכירה במכון אדלר. "המיקום הוא דבר אובייקטיבי - האם אני בכור, אמצעי או צעיר. המקום הוא סובייקטיבי וניתן לשינוי, והוא למעשה התפקיד שהילד מקבל - 'טוב' או 'רע', זה שמוותר או זה שמוותרים לו. לפעמים יש קשר למיקום, אבל זה לא הכרחי. אדלר עשה חתך ובו המאפיינים של כל ילד לפי סדר הלידה".

בכלל, בשנים האחרונות, חוקרים רבים מנסים לפצח את שאלת השפעת סדר הלידה על האישיות, וחלקם מגיעים למסקנות מפתיעות. כך, למשל, צמד החוקרות ליליאן בלמונט ופרנסיס מרולה מצאו שקיים יחס ישיר בין סדר הלידה למנת המשכל. אם אתם בכורים, אולי תשמחו לשמוע שהחוקרות מצאו שמנת המשכל של הבכורים גבוהה מזו של אחיהם הקטנים, ככל הנראה בזכות תשומת הלב לה הם זוכים בילדותם.

מחקר נוסף הוא של החוקר האמריקאי וויליאם אלטוס, שגילה כי בקרב מצטיינים בתחרויות - לבכורים יש ייצוג גבוה במיוחד. בהקשר זה, אגב, מסתבר שגם בקרב נשיאי ארצות הברית לדורותיהם וחברי הקונגרס האמריקאי, בקרב רופאים ובקרב נשים בעלות דוקטורט - הילדים הבכורים מככבים.
מה אומרת התיאוריה של אדלר על בכורים?
"במשך תקופה מסוימת, הבכורים הם הילדים היחידים במשפחה, כך שהם מרכז ההתעניינות והדאגה של ההורים וממש הנסיכים של הבית, וזה אפילו מועצם אם הם גם הנכדים הבכורים לסבא וסבתא. מתוקף כך הם מקבלים פינוק יתר, ולכן הבכורים נוטים להיות מפונקים יותר. בנוסף, הבכורים מהווים סוג של כרטיס ביקור עבור ההורים: הם מייצגים אותם וההורים גאים בהם ומשוויצים בהם. מתוך תחושה שהכתר על ראשם, הבכורים בדרך כלל ירצו להיות טובים ולרצות את ההורים, ולכן הם יהיו צייתנים, אחראים, פרפקציוניסטים, רציניים ורגישים. דבר נוסף שמאפיין בכורים הוא יכולת דיבור טובה עם מבוגרים ואנשים בעלי סמכות, מפני שהם נולדים לעולם של מבוגרים בלבד. לכן הם גם מתוחכמים וקולטים ניואנסים".

אבל יש גם חסרונות: "הדרישות של ההורים שלי ממני הרבה יותר גבוהות מהדרישות שלהם מהאחים שלי", מספרת סהר (20), הבכורה מבין שלושה אחים. "בלימודים, למשל, הייתי חייבת להצטיין, זו לא הייתה שאלה בכלל. ההורים שלי היו לחוצים מאוד והתאכזבו אפילו מ-90. אצל אחי ואחותי זה ממש לא ככה - הם עושים מה שהם רוצים וההורים הרבה יותר קלים איתם, ואומרים תודה אם הם בכלל מכינים שיעורי בית".

מערכת היחסים בין האחים חשובה כמו מערכת היחסים עם ההורים | צילום: Shutterstock

היית מעדיפה להיות במקום אחר - למשל בת הזקונים?
"לא, כי אני יודעת שהעובדה שאני בת בכורה תרמה לאישיות שלי. אחותי הקטנה ואני, למשל, שונות מאוד. אני אוהבת לימודים ובמיוחד את התחומים הריאליים, והיא סוג של 'נפש חופשיה' ואוהבת לעשות שטויות. לא הייתי משנה את זה, כי זו מי שאני".
יעל, בואי נדבר רגע על הילדים האמצעיים - מה מאפיין אותם?
"הילדים האמצעיים מושפעים מאוד מהבכורים. למעשה, הם נכנסים למשפחה שבה הבכורים עליונים, ולכן הם נוטים לחקות אותם ובמקביל מנסים להשיג אותם. לכן, הם בדרך כלל פעלתנים, הישגיים ונמרצים, אבל גם יותר חברותיים מהבכורים. בהיבט הזה, הבכורים בעצם מפתחים את האחים הקטנים שלהם. הקשר ביניהם תלוי מאוד בהורים, ולכן אסור ליצור תחרות ביניהם".
ובני הזקונים?
"לילדים הקטנים במשפחה שמור מקום מיוחד. הם לא חשים צורך לרצות את ההורים כמו הבכורים ולא נתונים לתחרות מתמדת כמו הילדים הבאים, ולכן הם יכולים פשוט להיות מי שהם רוצים. בזכות זה, הקטנים הם בדרך כלל בעלי קסם אישי וחוש הומור, חכמים מאוד וקונדסים. מעבר לכך, לאור העובדה שהאחים הגדולים בדרך כלל הצטיינו בתחומים שונים, יש להם תמריץ להשיג הישגים מרשימים. כשיש הפרש משמעותי בין בני הזקונים לאחים הגדולים, הם יישארו לנצח הקטנים. לפעמים אנחנו רואים 'אחים קטנים' בני 45 שעדיין חיים אצל ההורים".
מה בנוגע לילדים יחידים - שהם סוג של "בכורים לנצח"?
"הילדים היחידים הם מיוחדים מאוד. בדרך כלל הם 'עטופים בצמר גפן' וקרובים מאוד לאם, שחוששת לאבד אותם מפני שהם יחידים. לכן הם ביישנים ואולי מתקשים לשתף פעולה, ולעתים יש להם תחושת תחרות כלפי האב. מעבר לכך, הילדים היחידים הם הרבה יותר מפונקים מהבכורים. הם רגילים להיות במרכז וחושבים שהכול מגיע להם, ולכן בשנים הראשונות ההתמודדות שלהם בקבוצת ילדים יכולה להיות קשה, עד שהם מתרגלים. בבית הספר, למשל, גם כשכולם יצביעו הם יחשבו שיש להם זכות לומר את התשובה ראשונים".

אפשר גם להסתדר אחד עם השני. האחיות חיים | צילום: Larry Busacca, GettyImages IL

דורית (20), בת יחידה, מזדהה מאוד עם תיאורה של אברם: "האמת היא שאני מרגישה כאילו הדברים נאמרו עליי אישית. אני לא יודעת אם זה ככה אצל כל הילדים היחידים, אבל אני קרובה מאוד להורים שלי, והם מצדם עטפו אותי ונתנו לי הרבה ביטחון עצמי. אפילו הדוגמה מבית הספר מוכרת לי - בכיתה הייתי פשוט אומרת את התשובה, בדרך כלל בלי לחכות לרשות הדיבור, ולמזלי לחברים מהכיתה ולמורים לא הייתה בעיה עם זה. רק פעם אחת, בכיתה ט', המורה למתמטיקה שממש לא אהבה שמדברים בלי להצביע אמרה לי - 'את בת יחידה, נכון?'. הייתי קצת מופתעת ואפילו נפגעתי, אבל בדיעבד זה משעשע שאפשר ללמוד מה המקום שלך במשפחה מדברים כל כך פשוטים. כשהייתי קטנה רציתי מאוד אחים קטנים, אבל היום זה כבר לא חסר לי. אני מצדי יודעת שאקים משפחה גדולה".
יעל, מה אומרת התיאוריה על תאומים? זה אולי הדבר שהכי מסקרן את רוב האנשים...
"מכורח העובדה שהתאומים נולדו יחד, הורים רבים נוטים לגדל אותם כיחידה אחת - החל מבגדים זהים, דרך חוגים משותפים וכדומה, וזה מועצם כשמדובר בתאומים מאותו המין. ההמלצה היא דווקא ליצור להם ייחודיות וגם לבלות איתם זמן בנפרד, כדי לאפשר להם לגדול להיות אנשים נפרדים. תאומים הם בדרך כלל קרובים מאוד ובעלי יכולת טובה להרגיש אחד את השני, אבל יש גם פוטנציאל לתחרותיות גדולה ביניהם - זה תלוי בהורים. אגב, אחד הדברים המעניינים אצל תאומים הוא שמשנה להם מאוד מי נולד ראשון, אפילו בהפרש של כמה שניות, והם מדגישים את זה. למעשה, אפילו ההורים מציינים מי הבכור".
ולסיום, מה ההשפעה של המיקום במשפחה לטווח הארוך?
"הבכורים הם בדרך כלל מנהיגים מטבעם שלוקחים על כתפיהם הכול. הם מסתדרים ויודעים לעמוד מול סמכות, כמו מורה או מפקד, ובדרך כלל מגיעים לתפקידי ניהול ופיקוד בצבא בעצמם. דווקא האמצעיים נוטים להיות יזמים עסקיים, מפני שהם חוששים פחות לקחת סיכונים עסקיים. אבל לפי התיאוריה האדלריאנית, דווקא במשפחות שבהן אין תחרות בין הילדים - מאוד יכול להיות שהם יהיו דומים אחד לשני, פשוט מפני שהם לא היו צריכים לפתח שונות כדי לבלוט. יכול להיות שיהיו לכל הילדים אותם תחומי עניין או מקצועות דומים, פשוט כי ההורים אפשרו את זה".

"ובכל זאת, משפט יפה נורא שאמר אדלר", מסכמת אברם, "הוא שלעולם אין שני ילדים באותה משפחה הגדלים במציאות שווה. כלומר, בכל לידה ההורים נמצאים במצב אחר, המקום של הילד אחר והמציאות תמיד תהיה שונה. זה דבר טוב, כי זה מאפשר שונות ומונע את השבלוניות".
מצאתם טעות?

# data[].attributes.attachment_link.title
זה מה שהמיקום שלכם במשפחה אומר עליכם

# data[].attributes.attachment_link.description
בני אדם אוהבים לחשוב שהם מיוחדים - אוהבים כל כך שהם מוצאים את הידיעה שזה לא נכון מאכזבת נורא. למעשה, רוב האנשים מתאימים לתבניות מסוימות, שמושפעות לא רק מגנים אלא גם מגורמים סביבתיים. כך, חלק מהחוקרים אומרים כי סדר הלידה במשפחה, כלומר המקום של האדם במערך המשפחתי ביחס לאחיו ואחיותיו, הוא בעל השפעה קריטית על התפתחותו הפסיכולוגית.

# data[].attributes.body
אני הילדה האמצעית.
אני חושבת שזה הכי כיף לא מפנקים אותך יותר מידי אבל גם לא מבקשים יותר מידי זה האמצע.
לא הייתי מחליפה טוב לי במצב הזה

# data[].attributes.headline
מיכאל גולדין

# data[].attributes.subject
מיכאל גולדין

# data[].attributes.body
אני הבן הבכור במשפחה.
אני חושב שלהיות הבן הקטן במשפחה הכי שווה כי ההורים יותר מקשיבים לבקשות שלך ונותנים לך יותר מאשר לאח הבחור

# data[].attributes.headline
מיקה גרשטיין

# data[].attributes.subject
מיקה גרשטיין

# data[].attributes.body
אני הכי קטנה ולפי המאמר אני ליצן החצר של הבבית ואני עושה הרבה מעשי קונדץ מה שנכון ואני חושבת שהכי טוב להיות בת זקונים כי אז לפי המאמר ולפי ההרגשה שלי אין לי צורך להרשים את ההורים ולכן גם יש עליי פחו לחץ

# data[].attributes.headline
רוני דה פריס

# data[].attributes.subject
רוני דה פריס

# data[].attributes.body
אני הבת זקונים,הכי קטנה
זה שווה כי יש לך יותר תשומת לב קונים לך יותר דברים וזהו זה פשוט כיף ולא הייתי רוצה להחליף אם אף אחד.

# data[].attributes.body
אני הבן הבכור,
יש לי אח תאום אבל אני נולדתי בהפרש של כמה שניות קודם.
אני חושב שטוב להיות בכור, אולי להורים יש יותר ציפיות ממך ומוטלת אליך יותר אחריות אבל אני חושב שזה מעצב אותך להיות טוב יותר אני תמיד רוצה להיות הכי טוב אני לא יודע למה, כך אני. אני לא מסכים עם המאמר שאומר שהילד הבכור הכי מפונק, לדעתי זה הצעיר ביותר, הוא מבקש כל מיני דברים שיש לאחים הגדולים שלו וההורים שלו קונים לו כדי שהוא לא יקנא, אני קיבלתי את הטלפון הראשון שלי בין כיתה ג ל ד, אח שלי קיבל טלפון בכיתה א'. וזו רק דוגמה אחת.