# data[].attributes.headline
Прочитати байку "Зачумлені звірі"

# data[].attributes.subject
Прочитати байку "Зачумлені звірі"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Небесна кара, що її за гріх
Великий наслано на всіх,
Чума - нещадна, люта сила,
Спроможна все живе за день
До решти винищити, впень,
Нещадно звірину косила.
Не кожен хворий помирав,
Та кожен дні лихої скрути
Хотів як-небудь перебути.
Було звіроті не до справ:
Уже не йшли на полювання
Ні хитрі лиси, ні вовки,
І велелюбні голубки
Забули вже за любування.
Лев скликав раду і сказав:
"Напевно, кару Бог послав
Нам за чиюсь тяжку провину.
У кого з нас найбільший гріх,
Хай жертвує собою й від загину
Рятує всіх.
Історія нас вчить: зі скрути
Не вийти без належної покути.
Покаймося ж, мов на духу, при всіх
У всіх своїх тяжких провинах.
Я маю на душі великий гріх:
Я стільки з'їв овець невинних!
Куди подітись від гріха?
Того ще мало:
Я, бувало,
З'їдав і пастуха.
Я жертвую собою, як немає
У вас гріхів. Та закликаю вас
Покаятись, як я, бо вмерти має
Найбільший грішник серед нас".
"О царю! - каже Лис. - Сумлінність ваша може
Всім бути за взірець.
Але хіба то гріх? Та, може,
Ви, ївши тих дурних овець,
Їм честь велику виявляли.
А щодо пастухів - який то гріх?
Вони нам стільки дозволяли,
Що краще б їх поїсти всіх".
Підлесники аплодували,
А потім тигри та вовки
Себе картали залюбки.
Та всіх їх так атестували,
Що хижаки, розбійники - і ті,
Здавалося, були святі,
Та встав Осел: "Пригадую, давненько
Ішов я лугом, травка зелененька,
А я голодний - біс і спокусив:
Я, грішний, жмутик і вкусив,
А, щиро кажучи, не мав же права".
"Ганьба! Ганьба!" - зарикала орава.
А Вовк довів - учений писарчук! -
Що цей Осел - падлюка із падлюк,
Паршивий і коростявий - причина
Всіх напастей і лих.
Та мало вішати таких!
Він їв чужу траву! Проклята твар злочинна!
Від них завжди чекай біди.
І заревла громада: "Браво!"
Отак і в нас: є гроші - маєш право,
Немає - то під суд іди.

Переклад І. Світличного

# data[].attributes.attachment_link.title
Зачумлені звірі - Жан де Лафонтен, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Зачумлені звірі" (автор: Жан де Лафонтен) онлайн українською. Повний текст електронної книги Жан де Лафонтен - Зачумлені звірі в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
Опрацюйте біографію Роберта Шеклі

# data[].attributes.subject
Опрацюйте біографію Роберта Шеклі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Лариса Шидяєва

# data[].attributes.attachment_link.title
Роберт Шеклі

# data[].attributes.headline
Опрацюйте відео, зробіть коротенький конспект

# data[].attributes.subject
Опрацюйте відео, зробіть коротенький конспект

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Гиренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Міф як засіб пояснення світу давньою людиною

# data[].attributes.headline
Виконайте тест

# data[].attributes.subject
Виконайте тест

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання: прочитати сторінки підручника 13-19

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання: прочитати сторінки підручника 13-19

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Галина Дорох

# data[].attributes.attachment_link.title
12 подвигів Геракла

# data[].attributes.attachment_link.description
Встановіть відповідність між ілюстрацією і назвою подвига Геракла.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Юлия Величко

# data[].attributes.attachment_link.title
ДАВНЬОГРЕЦЬКІ МІФИ ПРО ГЕРАКЛА   Пес Кербер

# data[].attributes.attachment_link.title
Геракл та критський бик. Міфи Давньої Греції.

# data[].attributes.headline
Подвиги Геракла

# data[].attributes.subject
Подвиги Геракла

# data[].attributes.attachment_link.title
Індійські міфи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Мартынова

# data[].attributes.attachment_link.title
ЗЛ 6  Урок 8  Індійські міфи  Творення

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
Міф про Створення Світу ("Творення", "Про створення ночі"). Міфологія Індії

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Юлия Величко

# data[].attributes.attachment_link.title
ДАВНЬОІНДІЙСЬКИЙ МІФ ПРО СТВОРЕННЯ НОЧІ

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.attachment_link.title
Єгипетські міфи

# data[].attributes.attachment_link.title
Зарубіжна література 6 клас Урок 9  Єгипетські міфи

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Казки та твори народiв свiту аудiо

# data[].attributes.attachment_link.title
"Як Тефнут покинула Єгипет" (переказ Ольги Бондарук)

# data[].attributes.headline
Пройдіть тестування

# data[].attributes.subject
Пройдіть тестування

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
Виконайте вправу

# data[].attributes.subject
Виконайте вправу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Зайцева

# data[].attributes.attachment_link.title
Байка як жанр літератури

# data[].attributes.attachment_link.description
На місці пропусків встав потрібне, вибравши слова зі списку. Щоб побачити список слів, натисни на місце пропуску.

# data[].attributes.headline
Опрацюйте презентацію

# data[].attributes.subject
Опрацюйте презентацію

# data[].attributes.attachment_link.title
Урок №13. Жуль Верн. «П’ятнацятилітній капітан».

# data[].attributes.headline
Перегляньте буктрейлер

# data[].attributes.subject
Перегляньте буктрейлер

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
МБВ Публічної бібліотеки Добропільської МТГ

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер на книгу "П'ятнадцятирічний капітан" Ж.Верна

# data[].attributes.headline
Доповніть в коментарях перелік передбачень Жюля Верна

# data[].attributes.subject
Доповніть в коментарях перелік передбачень Жюля Верна

# data[].attributes.attachment_link.title
Передбачення Жюля Верна

# data[].attributes.headline
Виконайте вправу

# data[].attributes.subject
Виконайте вправу

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Галина Симоненко

# data[].attributes.attachment_link.title
Жуль Верн. П'ятнадцятирічний капітан. 

# data[].attributes.attachment_link.description
Розгадай ребуси.
Надрукуй відповіді на питання вікторини.
Перше слово відповіді необхідно писати з великої літери.
Бажаю успіху!

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання 19.10 Прочит. розд.10-18 Іч. тв., випис. 2 цитати для характ.образу Діка Сенда

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання 19.10 Прочит. розд.10-18 Іч. тв., випис. 2 цитати для характ.образу Діка Сенда

# data[].attributes.headline
Рей Бредбері. Знайомство з автором

# data[].attributes.subject
Рей Бредбері. Знайомство з автором

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Довідник цікавих фактів та корисних знань

# data[].attributes.attachment_link.title
Рей Бредбері: біографія (дитинство, творчість та цікаві факти з життя)

# data[].attributes.headline
Аудіокнига "Усмішка". Прослухай

# data[].attributes.subject
Аудіокнига "Усмішка". Прослухай

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книги, що говорять (аудіокниги шкільної програми)

# data[].attributes.attachment_link.title
Рей Бредбері "Усмiшка"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Замовляйте книжку на сайті видавництва НК Богдан

Черга на міській площі зібралась о п'ятій годині ранку, коли ніде ще не світилося, а далеко в навколишніх селищах співали півні...

Черга на міській площі зібралась о п'ятій годині ранку, коли ніде ще не світилося, а далеко в навколишніх селищах співали півні. О сьомій, коли розвидніло і почав розходитися туман, стало видно руїни будинків і постаті людей, які по двоє, по троє ішли на ринок і на фестиваль.

Хлопець стояв у черзі за двома чоловіками, що голосно розмовляли між собою. В холодному повітрі кожне слово лунало ніби вдвоє гучніше. Тупцюючи на місці й хукаючи на червоні від холоду, порепані руки, він дивився на грубий домотканий одяг тих, що стояли перед ним, і на довгу чергу чоловіків та жінок попереду.

- Гей, хлопче, а ти що робиш тут так рано? - запитав чоловік, який стояв позад нього.

- Стою в черзі,- відказав хлопець.

- Чом би тобі не поступитися своєю чергою тому, хто справді розуміється на таких речах.

- Дайте малому спокій,- раптом сказав, озирнувшись, один з тих, що стояли попереду.

- Та я ж пожартував.- Чоловік позаду поклав руку хлопцеві на голову, але той сердито скинув її.- Мені стало дивно, що він о такій ранній годині не в ліжку.

- Він справжній знавець мистецтва, щоб ви знали,- знову озвавсь чоловік, який заступився за хлопця. Звали його Грігсбі.- Як тебе звати, хлопче? - запитав він.

- Том.

- Том збирається плюнути сильно і влучно, правда ж?

- Аякже.

У черзі засміялися.

Трохи далі попереду якийсь чоловік продавав каву в потрісканих, щербатих чашечках. Том бачив маленьке тепле багаття і рідину, що кипіла в іржавій каструлі. То не була справжня кава. Її робили з диких ягід, що росли на луках за містом і продавали по пенні за чашечку. Нею можна було хіба що зігріти шлунок, та й купував її мало хто - не кожен міг дозволити собі таку розкіш.

Том обернувся й подивився туди, де за зруйнованою бомбою стіною видно було кінець черги.

- Кажуть, вона всміхається,- мовив він.

- Еге ж, усміхається,- озвався Грігсбі.

- Кажуть, її зроблено з олійної фарби й полотна.

- Так. І тому я думаю, що це не оригінал. Оригінал, я чув, був намальований багато раніше на дереві.

- Кажуть, їй чотири століття!

- Можливо й більше. Ніхто не знає напевне, який нині рік.

- Дві тисячі шістдесят перший.

- Авжеж, хлопче, так кажуть. А може, все це брехні! Може, й тритисячний чи п'ятитисячний, хто знає? Деякий час усе було в такому жахливому безладді, що до нас дійшли тільки жалюгідні рештки.

Черга посунулася трохи вперед холодною бруківкою.

- Ми скоро її побачимо? - нерішуче спитав Том.

- Через кілька хвилин. Щоб тримати людей на відстані, її обнесли оксамитовою огорожкою на чотирьох мідних стовпцях - усе найвищого ґатунку. І запам'ятай, Томе: ніякого каміння. Кидати в неї каміння заборонено.

- Гаразд, сер.

Сонце, підбившись у небі, пригріло дужче, і люди в черзі стали знімати з себе вбогий верхній одяг і засмальцьовані капелюхи.

- А чого ми всі тут стоїмо? - нарешті запитав Том.- Тільки щоб плюнути?

Дивлячись на сонце й навіть не повернувши голови до Тома, Грігсбі відповів:

- Знаєш, Томе, на це є багато причин.- Він машинально сягнув рукою до давно обірваної кишені по неіснуючі сигарети. Том бачив такі жести вже хтозна-скільки разів.- Вся річ у ненависті, в н е н а в и с т і до всього м и н у л о г о. Ти ж знаєш, Томе, як ми опинилися в такому становищі, коли міста наші - руїни, дороги геть розбито бомбами, а добра половина полів світиться поночі від радіоактивності. Хіба не так?

- Так, сер, ваша правда.

- Сталося так, Томе, що люди ненавидять те м и н у л е, яке залишило їм самі уламки та руїни. Така вже людська вдача. Може, це й нерозумно, але нічого не вдієш - така людська вдача.

- Навряд чи лишилося що-небудь, чого б ми не ненавиділи,- сказав Том.

- Атож. І особливо - всю ту скажену зграю, що керувала нами в м и н у л о м у. Тим-то ми й приходимо сюди на ці вівторкові фестивалі. Ми голодні, холодні, живемо в печерах чи де там ще, не працюємо, не куримо, не п'ємо і маємо лише оці наші фестивалі, Томе, л и ш е ф е с т и в а л і!

Том пригадав минулі фестивалі - той, коли вони дерли й палили на площі книжки і всі дуже веселилися, і фестиваль науки місяць тому, коли притягли на площу останній автомобіль. Кожен, кому пощастило в жеребкуванні, дістав дозвіл ударити по ньому один раз молот ком...

- Ти питаєш, чи пам'ятаю я про це, Томе? Авжеж. Ще й як пам'ятаю! Мені випало розбити переднє скло. Ти чуєш? Скло! Боже мій! Який чарівний був звук! Дзінь! Брязь!..

Том уявив собі, як те скло розсипалось на безліч дрібнесеньких блискучих скалочок.

- А Білл Хендерсон!.. Йому випало розбити двигун. О, він зробив це швидко і вправно! Тор-р-рох!.. Але найкраще було, коли знищили завод, який усе ще намагався виробляти літаки,- згадував далі Грігсбі.- Боже, який то був чудовий вибух! . А потім ми знайшли фабрику газетного паперу та військовий склад і разом висадили їх у повітря. Ти уявляєш собі, Томе?

- Уявляю,- трохи подумавши, відказав Том.

Наближався полудень. У гарячому повітрі плавали міазми зруйнованого міста, серед руїн плазувала всіляка погань.

- А чи повернеться все те коли-небудь, містере?

- Що? Цивілізація? Ніхто цього не бажає. І я перший.

- На якусь частку її я міг би погодитись,- приєднався до розмови ще один чоловік - Було в ній і дещо добре.

- Не забивайте собі голови дурницями! - вигукнув Грігсбі.- Тепер це вже неможливо.

- Ой, а таки з'явиться колись який-небудь сміливий фантазер і все владнає,- знову сказав той чоловік.- Згадаєте моє слово.

- Ні, не буде цього,- заперечив Грігсбі.

- А я кажу, буде. Хтось із доброю душею, що зможе повернути нам невелику частку цивілізації - таку, щоб ми могли жити в мирі...

- Найперше, що ви дістанете, буде війна.

- А може, цього разу буде інакше...

Нарешті вони досягли центру площі, де було обгороджене місце. Тим часом до міста в'їжджав вершник з якимсь папірцем у руці.

Том, Грігсбі та інші дивилися довкола широко розплющеними очима, посувалися вперед і, готуючись плювати, збирали в роті слину. Від хвилювання серце Тома лунко калатало. Гаряча земля пекла босі ноги.

- Ось ми й прийшли, Томе. Плюй!

Чотири поліцаї з жовтими нашивками на рукавах - знаками їхньої влади над іншими - стояли обабіч огорожі й пильнували, щоб ніхто не кинув камінь.

- Бачиш,- сказав Грігсбі,- кожен вважає, що він дістав свій шанс. Ти розумієш, Томе? Ну, давай!

Том стояв і дивився на картину.

- Плюй же, Томе!

В роті у Тома пересохло.

- Не барися, Томе, не затримуй інших!

- Але ж вона прекрасна...- по волі мовив Том.

- Ну, то я плюну за тебе!

Грігсбі плюнув, і слина зблиснула проти сонця. На картині жінка спокійно й таємниче усміхалася до Тома, а він дивився на неї, і його серце ще дужче калатало в грудях, а у вухах бриніла незнана музика.

- Вона прекрасна...- знову мовив він.

- Плюй же, поки поліція не...

- Увага!..- розляглося над площею.

Черга замовкла. Щойно Тома лаяли за те, що він затримує інших, а тепер усі повернулися до вершника, що виїхав на площу.

- Як вона називається, сер? - тихо запитав Том.

- Картина? Здається, "Мона Ліза"... Так, Томе, "Мона Ліза".

- Оголошення! - вигукнув вершник.- Адміністрація ухвалила рішення сьогодні опівдні віддати картину на площі в руки тих, хто там буде, щоб вони мали змогу взяти участь у її знищенні!..

Том не встиг і ойкнути, як навколо зчинився страшенний ґвалт. Боляче штовхаючись, натовп поніс його до картини. Поліцаї, рятуючись, розбіглися геть. Почувся різкий звук розірваного полотна. Безліч рук, мов дзьоби голодних птахів, тяглися до картини й роздирали її на шматки. Тома майже проволокли по знищеному портрету. Сліпо наслідуючи інших, він ухопився за край фарбованого полотна, смикнув, затис у руці відірваний клапоть, а тоді впав і, відчуваючи болючі удари багатьох ніг, викотився з натовпу.

Закривавлений, у подертому одязі, він бачив, як старі жінки замислено розглядали клаптики полотна, а чоловіки трощили раму, відривали рештки картини й дерли їх ущент. Один лише Том стояв осторонь на розбурханій площі. Опам'ятавшись, він поглянув на свою руку, що стискала схований на грудях клаптик полотна.

- Гей, Томе! - гукнув Грігсбі.

Нічого не відповівши, Том заплакав і чимдуж побіг геть. Засунувши міцно стиснуту руку під одяг, він, не озираючись, вибіг розбитою бомбами дорогою в поле, перебрів неглибокий струмок, а тоді попростував далі й десь перед заходом сонця дістався до невеличкого селища. Близько дев'ятої години, перейшовши селище, він ступив на подвір'я зруйнованої ферми. В глибині подвір'я, у вцілілій половині силосної вежі, спали його мати, батько, брат. Том швидко прослизнув у маленькі двері й тихо ліг долі.

- Томе! - тихенько покликала в темряві мати.

- Ти де був? - гримнув батько.- Ось я тобі вранці покажу!

Брат штурхонув Тома ногою.

- Годі, спіть,- півголосом мовила мати.

Том дістав ще одного штурхана ногою.

Затамувавши дух, він лежав із заплющеними очима і міцно притискав руку до грудей. Минуло з півгодини. Довкола було тихо.

Потім хлопець відчув на собі холодне бліде проміння. Високо в небі плив місяць. Маленька смужка його світла пробилася до силосної вежі, помалу проповзла по тілу Тома й торкнулась обличчя. Тільки тоді він обережно, сторожко дослухаючись до віддиху тих, що спали поряд, випростав руку, повагався, глибоко зітхнув, а тоді завмер, розтулив кулак і старанно розрівняв невеличкий клаптик вкритого фарбою полотна.

В його руці була У с м і ш к а.

Том дивився на неї при блідому світлі, що лилося з нічного неба, і подумки знову й знову повторював: "Усмішка... Чарівна Усмішка..."

Навіть після того як десь через годину він обережно згорнув і сховав той клаптик, Усмішка стояла в нього перед очима. Він заплющив очі і навіть у темряві бачив перед собою Усмішку. Він бачив її, теплу та ніжну, і вві сні, коли весь світ затих і тільки місяць, спершу піднімаючись, а потім, уже над ранок, опускаючись, плив у холодному небі.Б

Огляд та аналіз твору "Усмішка" Рея Бредбері.

Оповідання Рея Бредбері "Усмішка" - це черговий витвір-попередження автора.

# data[].attributes.attachment_link.title
Усмішка - Рей Бредбері, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Замовляйте книжку на сайті видавництва НК Богдан Черга на міській площі зібралась о п'ятій годині ранку, коли ніде ще не світилося, а далеко в навколишніх селищах співали півні... Черга на міській площі зібралась о п'ятій годині ранку, коли ніде ще не світилося, а далеко в навколишніх селищах співали півні.

# data[].attributes.headline
Одна історія. За що Леонардо да Вінчі здобув світове визнання

# data[].attributes.subject
Одна історія. За що Леонардо да Вінчі здобув світове визнання

# data[].attributes.attachment_link.title
Одна історія. За що Леонардо да Вінчі здобув світове визнання

# data[].attributes.headline
7 натхненних цитат від Рея Бредбері

# data[].attributes.subject
7 натхненних цитат від Рея Бредбері

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вчора цей світ покинув один з найвідоміших письменників сучасності Рей Бредбері. Ви можете любити або не любити фантастику - у кожного, звісно ж, власні смаки, проте немає сумнівів, що Бредбері уособлює собою саме якісну прозу, якої останнім часом не так вже й багато. В сьогоднішньому записі - кілька цитат Рея Бредбері, що несуть у собі цінність та цікаві ідеї.

1. "Не думайте. Мислення - це ворог творчості. Це самосвідомість, і все, що є самосвідомим - досить паршиве. Ви не можете спробувати робити щось, ви просто повинні робити це".

2. "Я знаю, що ви чули це тисячу разів. Але це правда - важка праця окуповується. Якщо ви хочете бути класним, ви повинні практикуватись, практикуватись, практикуватись. Якщо ви не любите щось, то не робіть цього".

3. " Люди повинні навчати себе самі - ви можете отримати повну освіту без грошей. У свої 10 років я прочитав всі книги в бібліотеці, і написав тисячі історій".

4. "Ви повинні стрибати зі скель кожен раз, і кожен раз будувати собі крила на шляху донизу ".

5. " Любов і є відповіддю на всі питання. Це єдина причина, щоб зробити що-небудь. Якщо ви не пишете оповідання, які ви любите, ви ніколи не зробите цього. Якщо ви не пишете розповіді, які люблять інші люди, ви ніколи не створите цього".

6. "Наповніть свій погляд захопленням та живіть так, ніби на 10 секунд повинні померти. Побачте світ. Це фантастичніше, ніж будь-які мрії, зроблені на заводах".

7. "Я думаю, що життя занадто серйозне, аби сприймати його всерйоз ".
Матеріал запропонував Данило Говзан через inspired.com.ua/add

# data[].attributes.attachment_link.title
7 натхненних цитат від Рея Бредбері

# data[].attributes.attachment_link.description
Вчора цей світ покинув один з найвідоміших письменників сучасності Рей Бредбері. Ви можете любити або не любити фантастику - у кожного, звісно ж, власні смаки, проте немає сумнівів, що Бредбері уособлює собою саме якісну прозу, якої останнім часом не так вже й багато.

# data[].attributes.headline
Перегляньте буктрейлер "Запах думки"

# data[].attributes.subject
Перегляньте буктрейлер "Запах думки"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олена Наливайко

# data[].attributes.attachment_link.title
"Запах думки". Буктрейлер

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Зарубіжна Література

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес-урок. Роберт Шеклі. До підручника «Зарубіжна література 6 клас», К.: Грамота, 2019.

# data[].attributes.headline
Виконайте завдання у зошиті

# data[].attributes.subject
Виконайте завдання у зошиті

# data[].attributes.headline
Домашнє завдання

# data[].attributes.subject
Домашнє завдання