# data[].attributes.body
Em despertava indignació perqué no entenia per què la Bàrbara estava indecisa i semblava que no volia marxar. Em va fer molta ràbia però el síndrome d´Estocolm ho explica tot.

# data[].attributes.body
Mai saps qui és el seu segrestador fins al final. Per mi aquesta imatge expressa lo que m´imaginava que havia passat quan la van segrestar.

# data[].attributes.body
Per desgràcia el cas de la Bàrbara no és ficció. El llibre em recorda que la realitat supera la ficció i això em fa sentir RÀBIA.

# data[].attributes.body
Mentre llegia el llibre sempre em venia al cap la mateixa canço. Per mi qui canta és la Núria després del seu despertar.
El pare, al infern l´hauria d´escoltar vegada rere vegada.

# data[].attributes.body
Jo crec que si la Bàrbara composes un poema després de sortir seria aquest:
Les dones com jo
no saben parlar;
la paraula se'ls clava a la gola
com una espina,
i prefereixen empassar

Les dones com jo
només saben plorar,
el seu reticent plor
de cop i volta
mana
com
una vena tallada.
Les dones com jo
reben les bufetades
sense atrevir-se a tornar-les.
tremolen
de còlera
continguda.
Lleones engabiades,
les dones com jo
somien ... amb la llibertat.