# data[].attributes.body
ששששששש

# data[].attributes.headline
תגובה לרותם-

# data[].attributes.subject
תגובה לרותם-

# data[].attributes.body
מסכימה שעלינו לנסות ולקחת את הדברים החיוביים מהשפעות הטכנולוגיה, ומוסיפה שכדאי לשמר את השיח האנושי הטבעי.

# data[].attributes.body
אני מסכימה עם דברייך, אני תוהה עד כמה המורה/המחנך יכל לבצע תפקיד זה. האם למערכת החינוך אין שותפות בתפקיד זה?

# data[].attributes.body
במהפכה הטכנולוגית יש יתרונות וחסרונות. לטובת ההוראה יש להשתמש בטכנולוגיה. העניין הוא שאני כאינדיבידואל מצליחה להשתמש בכמה כלים כגון קאהוט, סקרים, גוגל פורמס... אך ישנם מורים שלא יודעים ולא משתמשים (שלא באשמתם). יש מקרים קשים יותר שבהם בחלק מבתי הספר אין כלל כיתות חכמות (רק לוח וטוש). יש לשאוף לרמה אחידה של שימוש וידע בקרב כלל המורים וטכנולוגיה מתקדמת ואחידה בכל בתי הספר.

# data[].attributes.headline
תגובה לנירית הדר.

# data[].attributes.subject
תגובה לנירית הדר.

# data[].attributes.body
מסכימה מאוד.
"שביל הזהב" הוא המפתח והגישה הנכונה גם לדעתי.

# data[].attributes.body
המהפכה הטכנולוגית פנים רבות לה. מצד אחד היא הצליחה לצמצם עבורנו את פערי הזמן והמרחק. היא הפכה אותנו לדור מעודכן, מקושר ומחובר כל הזמן. מאידך היא הביאה את הדור שלנו (ואת הדור הצעיר עוד יותר...) לתקשר בעיקר בעזרת מסך. היא מצמצמת את התקשורת הבינאישית שלנו, היא מביאה להפרעות והסחות והיא גורמת לנו לרצות להיות כל הזמן אקטיבים (בישיבה כן?!), רלוונטים וטכנולוגיים.
אני חושבת שיש למצוא איזון מתאים למהפכה הטכנולוגית שאנו חווים. על אף ששיטות ההוראה הישנות בחלקן כבר לא רלוונטיות לציבור התלמידים, יש לבחון אותן מחדש ולהמשיך לשלבן בהתאמה והטעמה בתוכנית הלימודים. בעיניי יש להגביל שימוש במסכים כמה שאפשר, לתת לתלמידים לדבר, לשחק, "להשתולל"  - לחוות ילדות ונעורים .

לכן, כמו כל דבר בחיים. מציאת איזון חשובה מאוד גם במרחב הדיגיטלי.

# data[].attributes.headline
תגובה לעליזה

# data[].attributes.subject
תגובה לעליזה

# data[].attributes.body
מסכימה איתך לחלוטין!! חשוב ללמוד ולהתפתח עם הטכנולוגיה, בעיקר במערכת החינוך! לצערי, כגוף- מערכת החינוך היא ארכאית ולא רלוונטית לתלמידנו, ועלינו מוטל לצמצם את הפערים הללו עד כמה שנוכל...

# data[].attributes.headline
שחרית גולדינג

# data[].attributes.subject
שחרית גולדינג

# data[].attributes.body
המרצה מציג נקודה שרגישה לכולנו... עד כמה אנו "מאבדים" את עצמנו בטכנולוגיה... אני מצטרפת לדברים שנאמרו כאן בנוגע ליתרונות של הטכנולוגיה שמאפשרים לנו להיות בקשר וללמוד ולהתפתח. כמובן שבכל דבר יש רע וטוב... צריך לברור ולהשתדל להיצמד ליתרונות

# data[].attributes.headline
תגובה ליעל מיפעת רבי

# data[].attributes.subject
תגובה ליעל מיפעת רבי

# data[].attributes.body
מסכימה מאוד עם התיאור שלך לגבי השימוש בטכנולוגיה ואיך אנחנו צריכים לדעת להשתמש בזה בתבונה. אכן לפעמים נראה כי זה יכוך להרוס אם לא משתמשים בזה בזהירות.

# data[].attributes.body
ההרצאה הזו חידדה לי בעיקר את ההסתכלות על מרחב הטבע שמתרחק מאיתנו. תהיתי עד כמה אנחנו חיים בעולם מדומיין שבנינו לעצמנו, או שאולי בעזרת הטבע הגענו דווקא לזה? האם המוח האנושי נשכח מכל הטבעיות שבחיים? יחד עם התחושה של האיבוד של הטבע והתקשורת שאמנם זמינה ונגישה יותר, אולי איבדנו את היכולת האמיתית והפשוטה לתקשר פנים- אל מול פנים.

# data[].attributes.body
אני רואה את המרחב הדיגיטלי שנכנס לחיינו בחוזקה בעיקר בפן חיובי. מצד אחד כפי שד"ר אלון מציג בסרטון הטכנולוגיה הצליחה לצמצם לנו את פערי הזמן, יכולת ארגון והנעה נגישה יותר ורלוונטית כמעט לכולם, נדרשת יצירתיות אחרת ושונה מה שמוביל לחשיבה יצירתית מחודשת. יחד עם כל הדברים החיוביים ישנם גם קשיים עם העולם הדיגיטלי. אם אתה לא שם אתה לא קיים! ישנם אנשים מבוגרים וילדים כאחד שפחות מחברים לעולם הזה באופן מלא ומתקשים להיות חלק פעיל ממנו. כמורים לדעתי, אנו נדרשים לדעת להשתמש בכלים אלו בחכמה ובמינון הנכון. אי אפשר בלי טכנולוגיה בכלל ואי אפשר רק עם טכנולוגיה. עלינו לנסות להנגיש ולתת את הכלים, המיומנויות והמידע לכולם, שלכל תלמיד יהיה מענה וחיבור בדרכו שלו. אני מאוד מסכימה עם מה שירית כותבת על כך שאנו צריכים למצוא את שביל הזהב שמאזן בין טכנולוגיה וא-טכנולוגיה.

# data[].attributes.headline
תגובה לעליזה. 

# data[].attributes.subject
תגובה לעליזה. 

# data[].attributes.body
את המהפכה הטכנולוגית עשינו כבר מזמן. אנו מתקדמים בה בצעדים שהמהירות שלהם חוצה את מהירות האור. עלינו למצוא את השביל שיתן לנו את הכלים הנכונים להצעיד בו את תלמידינו באופן מושכל ונכון. זו המשימה הקשה ביותר.
כתבה נירית הדר

# data[].attributes.body
"יצאתי" ברגשות מעורבים מההרצאה

"מאפייני המרחב הדיגיטלי".
ניתן לדבר רבות בשבחי הטכנולוגיה הידועים לכל : הנגשת מידע לכל, "צמצום" מרחק בין אנשים באמצעות כלים טכנולוגיים, קיצור זמן, למידה אינדיווידואלית, ועוד...
אכן בכיתות אני משתמשת במצגות, תמונות, סירטונים (צפייה מונחית), משחקי קהוט ובכלים שיכולים לעניין ולרתום תלמידים לטובת למידה מעניינת ומשמעותית. עם זאת לתחושתי יש לעיתים "מירוץ" אחר פלאי הטכנולוגיה ושילובם בכיתה.
ניתן לראות בקרב מרבית התלמידים כי המילה הכתובה לא "מדברת אליהם " אף כי היא אינה זרה להם ועדיין אנו משתמשים בדפים מצולמים, מסכמים במחברת, מעודדים קריאת ספרים וכו'...

על אף שלמידה משמעותית איננה חייבת לכלול שימוש במדיה, אצל התלמידים היא נתפסת ככזו.
השאלה לדעתי אינה האם שימוש במדיה או  בכלים טכנולוגיים בכיתה היא יעילה או נכונה אלא, האם ניתן להעביר את המסר בכיתות שגם למידה שלא תמיד כוללת שימוש באמצעים אלו, יכולה להיתפס על ידם כלמידה מהנה

# data[].attributes.headline
מעלה עירעורים על דברים שאנחנו רואים במציאות היום יומית שלנו גם עלינו וגם על ילדינו. מה עשתה התקשורת שאמורה לקרב. האם פיספסה את מטרתה והיא יוצרת ניכור. האם רק באמצעותה אנחנו מתקשרים? זה מצד אחד ומהצד השני איך יכולנו להתנהל ללא תקשורת זו. שעושה פלאים בתחומי דעת , בתחומי רפואה ועוד.

# data[].attributes.subject
מעלה עירעורים על דברים שאנחנו רואים במציאות היום יומית שלנו גם עלינו וגם על ילדינו. מה עשתה התקשורת שאמורה לקרב. האם פיספסה את מטרתה והיא יוצרת ניכור. האם רק באמצעותה אנחנו מתקשרים? זה מצד אחד ומהצד השני איך יכולנו להתנהל ללא תקשורת זו. שעושה פלאים בתחומי דעת , בתחומי רפואה ועוד.

# data[].attributes.body
בתור מחנכים עלינו לדעת לחפש את שביל הזהב של עולם זה שאין ספק ששידרג את מהלך ההוראה שלנו ויכול להמחיש כל דבר בו זמנית ואינטרקטיבי.
נירית הדר

# data[].attributes.headline
מלכי וינשטוק

# data[].attributes.subject
מלכי וינשטוק

# data[].attributes.body
המרצה הדגיש את היתרונות והחסרונות שבשינוי העולם הטבעי שהחל לפני כ500 שנה. אני התחברתי לפיתוח היכולת לתקשר אחד מול כולם וכולם עם כולם באופן מיידי. זהו דבר שמקל כל כך בניהול וארגון. כמחנכת כיתה אני לא מצליחה היום להבין כיצד הסתדרתי לפני כן. אני חושבת שדבר זה יכול לשפר את ההוראה שלנו ולאו דווקא לפגוע בה. אנחנו פשוט צריכות להיות יצירתיות ולהשתמש בפלטפורמה הזאת בשיעורים.

# data[].attributes.body
אני מסכימה שאנו כרגע נמצאים בתהליך המהפכה הטכנולוגית,חשוב שנשכיל ללמוד אותה ונתקדם יחד אתה, כדי שנדע להיות חלק ממנה וליישמה בתהליכי הלמידה של דור העתיד. יחד עם זאת חשוב לא לאבד את התקשורת הבינאישית.

# data[].attributes.body
מרטין בובר כתב על משבר העולם המודרני שהחל מהמהפכה התעשייתית והגיע לשיאו במאה ה - 20 (נפטר בשנות ה-60 של המאה ה - 20). המכונה כבר לא משמשת כלי עזר בידי האדם, היא לא המשך הזרוע של האדם, אלא היא משעבדת את האדם, היא משתלטת עליו והאדם נבלע בתוכה, בתוך העולם הטכנולוגי (כמו צ'ארלי צ'אפלין ב"זמנים מודרניים"). הקידמה לא רק מקצרת זמן ומרחק היא גם מקצרת יחסים בין אישיים ולכן תפקיד המחנך, המורה חשוב שבעתיים. להחזיר איזון לעולם המודרני, ליצור זיקה אנושית אמיתית ולא וירטואלית, ליצור דיאלוג שיש בו הקשבה והעזרים הטכנולוגים הם רק עזרים ולא המהות עצמה.

# data[].attributes.headline
מירב עינב- תגובה להגר

# data[].attributes.subject
מירב עינב- תגובה להגר

# data[].attributes.body
אני מאוד מסכימה כי תפקיד המורה כיום השתנה. למרות שמרבית התקשורת כיום בין הילדים מתקיימת באמצעות הנייד, הם עדיין זקוקים להכוונה והדרכה בעיצוב עולם הערכים שלהם. החשש שלי שהם מתקדמים הרבה יותר בעולם הטכנולוגי ומערכת החינוך כיום לא נותנת מענה ראוי לעניין זה ומתעקשת להישאר מאחור וללמד בצורה שהיא ארכאית מבחינת התלמידים.

# data[].attributes.body
ד"ר אלון מציג את המאפיין המרחב הדיגיטלי - הצמצום של הזמן שלנו, כמות הפעולות הרבות שאנו עושים בנקודת זמן. ניצול הזמן המאפשר לילדים לתקשר בו זמנית עם הרבה ילדים, לשחק עם הרבה ילדים ועוד... דר אלון מציין את היכולת שלנו לתקשר אחד מול כולם וכולם עם כולם באופן מיידי ומשפט זה לוקח אותי במחשבה האומנם השיח הוא רחב? האומנם השיח "עמוק"? או שזה גורם לנו להתרחק זה מזו? אני מסכימה עם רותם והגר המתייחסות לצדדים החיוביים שאנחנו כמורות בכיתה מבינות שעלינו להתחבר לעולם של הדור הבא- להיות מעניינים, לדעת להשתמש באופן מושכל במדיה ובמרחב הדיגיטלי. רותם, אני חושבת שבעידן כזה אנחנו יותר משמעותיים לילדים. תפקידנו לעזור ולכוון אותם איך בעידן בו ניצול הזמן כה משמעותי איך ננצל את הזמן נכון, איך החשיבה שלנו תהיה יותר מהירה, נצליב מידע ונארגן לנו את המידע לכדי ידע חדש. לא פשוט בכלל!

# data[].attributes.body
בעיני היה מאד מעניין המסלול שהמרצה הראה בנוגע להתפתחות העולם עד לשימוש במסכים. הוא מתחיל את השינוי כבר במהפכה התעשייתית שגרמה לריחוק מהטבע, ועל התפתחות העולם תוך דגש על התמודדות עם קשיי המרחק.
ולבסוף מגיע לכך שהפתרון לקשיי המרחק יצר אצלנו קושי אחר: "מרחק" בין בני אדם שיושבים אחד ליד השני.
מסכימה עם רותם שעלינו לנסות ולקחת את הדברים החיוביים מהשפעות הטכנולוגיה, ומוסיפה שכדאי לשמר את השיח האנושי הטבעי.

# data[].attributes.headline
הגר - תגובה לרותם

# data[].attributes.subject
הגר - תגובה לרותם

# data[].attributes.body
אני יכולה להזדהות איתך לגבי החשש מצמצום תפקיד המורה, אבל מצד שני אני חושבת שיש לנו תפקיד חשוב בהכוונת בחירת התכנים ושימת הדגשים.
זה נכון שלכאורה הם יכולים ללמוד בלעדינו, אבל אז אין להם את היכולת לסנן ולמקד את הלמידה, וכאן נכנסת החשיבות של תפקידנו: לסנן, להדריך ולהוביל אותם לתכנים הנכונים עבורם ללמידה.

# data[].attributes.headline
רותם בנוביץ'

# data[].attributes.subject
רותם בנוביץ'

# data[].attributes.body
אני מסכים מאד עם המרצה,

אני חושב שהשפעת הטכנולוגיה משפיעה מאד על ההתנהגות האישית והחברתית שלנו,  אנחנו הופכים למכורים למסכים לכן עלינו לנסות לקחת את הדברים החיובים מהשפעות הטכנולוגיה. (תקשורת המונים בזמנים קצרים, שימוש במסכים ללמידה וניצול המדיה הדיגיטלית.

מקווה שלא יצמצמו את תפקיד המורה, ושאנחנו נמשיך להתקיים למרות ההשפעות הטכנולוגיות.

# data[].attributes.body
אני ממש מסכימה עם הדברים שנאמרו ובהחלט צריך "לחנוך את הנער על פי דרכו", כך נצליח להגיע אליהם כמה שיותר.
אני חושבת שהקושי לפעמים הוא אצלנו כי אנחנו עדיין שייכים לדור הקודם, שהתקשורת "הטבעית" יותר תפסה מקום.