# data[].attributes.body
נושא זה של השבת האמון בעצמי וביכולותי ומלחמה באמונות המגבילות קרוב לליבי. אני מרגישה שזה הבסיס לכל יכולת ההתמודדות של הילד במהלך כל השנים במערכת החינוך הן בפן הלימודי והן בפן החברתי. אם יש לילד אמונה חזקה בעצמו הוא יפרח. הקושי אכן מתחיל עם הילדים בעלי הקשיים שחווים חוסר הצלחה וזלזול ותסכולים ומכאן הדרך לחוסר אמונה עצמית היא קצרה מאוד. וכאן נכנס התפקיד שלנו, לספק לילד חוויות הצלחה, להראות לו שאתה שם לב לכל התקדמות הכי קטנה ושגם להתקדמות קטנה יש ערך גדול. לתת לו תחושה שהוא אהוב. ליצור לו משפטי חוזקה שיחליפו את האמונות המגבילות. וכל הזמן לפמפם לו כמה אתה מאמין בו ואיזה רחוק הוא מסוגל להגיע אם ירצה. (להראות להם דוגמאות של הרבה אנשים מפורסמים שיש שהיתה להם לקות או קושי והם הצליחו להתגבר עליה)
ילדים עם חוסר ביטחון לעיתים רבות יפריעו ויהיו אלו עם בעיות ההתנהגות בכיתה, זהו מין "מעגל קסמים", הם צריכים מחד את עצבת הגבול האדום המיידי בענישה לפי הצורך והן את הבנייה לטווח ארוך ע"י אמון ואהבה ללא גבול

# data[].attributes.headline
איריס פיזואטי

# data[].attributes.subject
איריס פיזואטי

# data[].attributes.body
כמורה ללשון מידי יום אני מתמודדת בכיתה עם בעיות התנהגותיות שהן תוצר של חוסר רצון להקשיב ,לשתף פעולה ולגלות עניין בחומר הנלמד . בתחילת שנה אני תמיד נוקשה יותר , כועסת יותר ולצערי זה לא באמת מוביל לשינוי או להצלחה ובכלל לחוויה של למידה .לאחר שנים רבות במקצוע זה עשיתי שינוי בתפיסה החינוכית שלי והגעתי לתובנות חדשות .הבנתי שרק על ידי חיזוקים חיוביים ,אהבה ותמיכה אישית אצליח להגיע אל התלמידים .היום אני נמצאת במקום אחר לגמרי אני מחזקת את תלמידיי מידי שיעור ,אני אומרת להם כמה אני מאמינה בהם ויודעת שהם מסוגלים .גם שתלמיד מקבל ציון נמוך במבחן אני מחזקת אותו ואומרת לו שזה לא נורא ומכאן רק אפשר לעלות ולהצליח. אני נוטעת בהם אמון בעצמם וכבר בתחילת השנה אני אומרת להם שאנחנו שותפים לתהליך ואם שני הצדדים יקיימו את התחייבותם אין ספק ,שהם יצליחו . יש תלמידים שבתחילת התהליך ממש לא מאמינים בעצמם ולכן הם מנסים אותי ומפריעים למהלך השיעור אך אני ממשיכה להתקרב אליהם והם מקבלים ממני תגובות חיוביות ויחס אמפתי והכל משתנה לטובה .

# data[].attributes.body
אני מורה מקצועית לתנ"ך. אני מלמדת הן בחטיבת ביניים והן בחטיבה עליונה.
אתמקד בחטיבה עליונה- הגשתי במועד חורף תלמידי כיתת אומ"ץ. תלמידים אלה לא האמינו בעצמם.
המשפטים השגורים בפיהם- "אני לא יצליח", "זה קשה מדי", השפה התנכית קשה לי" ועוד.
בשלב הראשון אזהה את הבעיות.
אדבר עם תלמיד תלמיד וכן אשב איתם בצורה פרטנית בכדי להבין מה מקור הבעיה. למה התחושה שהם לא יצליחו.
אין ספק שצריך לגלות אמפטיה והכלה ולהבין לליבם.
אני מתאימה את תוכנית הלימודים בתנ"ך לכל כיתה וכיתה וכן אני מתאימה את שיטות ההוראה, סגנון העברת החומר.
בתחילה ערכתי מבחני הצלחה שכל בחינה כוללת 2 שאלות פשוטות כדי שיחוו הצלחה ולאט לאט אני מרימה את הרמה עד לרמת בגרות.
אין ספק שחייב גישה נכונה עם התלמידים, תוך אמונה בהם לאורך כל הדרך.
בסרטון של מיקל גורדון הוא סיפר כמה פעמים הוא נכשל ולבסוף אחרי אינספור ניסיונות הוא הצליח.
חייב לחזק בתלמידים את המוטיבציה ולהעלות להם את דימויים האישי.
עם תהליך נכון גם מצידי וגם מצד התלמידים אפשרי ליצור הצלחה משותפת.

# data[].attributes.body
אני מורה ורכזת לתנ"ך בבית ספר שש שנתי. כמורה מקצועית אני מצליחה לזהות בעיות אופייניות שחוזרות מידי שנה בשלושה תחומים עיקריים: לימודי , חברתי והתנהגותי.
בשלב הראשון אני מנסה לזהות את הבעיות (זיהוי קולות) ובהמשך מחפשת פתרונות להתמודדות כדי להפחית או להעלים לגמרי את הבעיות בתחומים שהוזכרו לעיל.
בתחום הלימודי קיימות בעיות של קשב וריכוז אצל תלמידים רבים (בעוצמות שונות), בעיות בהבנת הנקרא , התמודדות מול שאלות חשיבה האופייניות למבחני בגרות ובכלל, שפה מקראית קשה להבנה שלא מתחברת לעולמם האישי, אי הכנת שיעורי בית, לא תמיד מתכוננים למבחנים (תופעה קשה בבית ספרנו).
כדי להתמודד עם בעיות לימודיות אלו אני מגלה מעורבות אקטיבית ויחד עם זאת יוצרת אמפתיה כדי לכונן שינוי לטווח ארוך .לדוגמא: תוך כדי למידה אני מנסה לזהות את הקושי הלימודי ובהתאם יוצרת התאמה בדרכי ההוראה. דבר זה מצריך ממני יידע של אסטרטגיות הוראה ואני משתמשת ביידע זה.
דפי עבודה ברמות שונות (סדר חשיבה נמוך לגבוה), חיזוק חיובי לתלמידים שמכינים שיעורי בית וממלאים את העבודות בכיתה.
תוך כדי כך אני מעבירה לתלמיד את ההרגשה שאהיה לצידו עד שנגיע למטרה. תחושת האימון שהתלמיד נותן בי מסייעת לתלמיד לצאת מחוסר אונים, פחד וייאוש  ומההיגדים של "אני לא יכול , אני לא מסוגל".
אני מזמנת הצלחות כדי לגרום לתלמיד למוטיבציה (ח"ח בהיגד כמו "כל הכבוד", מתן ציון כבונוס).
נקודה נוספת היא לאפשר לתלמיד את ההרגשה שמותר לו לטעות, דבר המפחית חרדה.

בעיות נוספות בתחום התנהגותי  חברתי: תלמידים רבים מרגישים דחויים בכיתה בשל אי הבנה של מצב חברתי, דימוי נמוך בגלל הישגים לימודיים, מידת פופולריות מועטה ביותר, מצב כלכלי קשה בבית.
במצבים אלו התלמיד מרגיש בדידות וחוסר ביטחון. על מנת לסייע במצבים אלו אני מאפשרת למידה שיתופית בכיתה היינו: לשלב את הדחויים עם תלמידים חזקים בקבוצה כדי לאפשר אינטראקציה לימודית חברתית המאפשרת לעקוף קשיים רבים של תלמידים.
כמו כן קיימות בבית ספרנו שעות דיאלוג: כל מורה יושב עם שלושה תלמידים באופן קבוע (שעה שבועית) על מנת ליצור שיחה שמאפשרת לכל תלמיד ל"אוורר רגשות" וליצור אימון במורה. (השיחות הן לא בתחום הלימודי). ההקשבה של המורה במהלך השיח חשובה כדי לתת לתלמיד תחושת ביטחון ושיש על מי לסמוך.
קיימות בעיות נוספות כמו: איחורים לשיעור, חוצפה, אי קבלת מרות, אי הבאת ציוד. במקרים כאלה התגובות שלי להתנהגות זו תגובה שלי היא בעלת אופי מעניש.
לדוגמא: תלמיד מאחר (לעתים קרובות) ייאלץ להישאר בסוף יום, תלמיד מתחצף מקבל דיווח ישיר למחנך והוריו.
מטרת תגובות מגבילות אלו להפסיק מידית בעיות , תוך כדי שאני משתמשת בסמכות.
התגובות שלי לבעיות שמניתי נחלקות לשתיים: תגובה בעלת אופי מעניש ותגובות בעלות אופי של אימון ואמפתיה המשנות התנהגויות לטווח ארוך.

# data[].attributes.body
במסגרת עבודתי כמורה לאנגלית וכמחנכת אני חווה בעיות משמעת רבות.
החל מהעדרויות לא מוצדקות ואיך מפסיקים אותן והמשך בבעיות משמעת כמו חוצפה או אי הכנ שיעורי בית.
תלמידים שאינם חשופים לשפנ=ה מתקשים להתמודד עם השפה החדשה להם ומתקשים לגייס את עצמם ללימודי השפה.
כיצד אני מתמודדת איתם?
כמחנכת אני זוכרת שתלמידה מאוד הפריעה למהלך השיעור וכה=בר לא ידי=עתי מה עוד אני יכולה לעשות, הערתי לה, דיברתי עם ההורים לה, הבאתי אותם שליחות וכלום לא עזר.
ואז הלטתי לשנות גידה , בהפרעה הראשונה בשיעור , הסבתי את תשומת ליבה(בשקט) שיש לה פתק בקלמר, היא פתחה וקראה את הפתק. הסמיקה, הורידה ראש ושינתה כמעט לחלוטין את התנהותה.
בפתק היה כתוב: אני מתגעגעת לילדה  שאני מכירה.
לאחר שניתחתי את התנהוגתה היה ברור לי שהיו לה פחדים ממעבר מביה"ס היסודי לחטב.
כאשר אני נאלצת להשתמש בעונש, הוא חייב להיות מותאם לעשיה.
כשתלמידים מאחרים לשיעור אני מכפילה את זמן הענישה בשהות נוספת איתי בביה"ס ובזמן הזה אני משתדלת לערוך שיחות מוטיבציה.
בשיחות האלו אנו מדברים על גבולות, פחדים, חששות ומה מפריע להם ללמידה משמעותית

# data[].attributes.headline
נטלי בן טובים

# data[].attributes.subject
נטלי בן טובים

# data[].attributes.body
אני מלמדת כבר מעל עשרים שנים בבית הספר ואני נתקלת מידי שנה במספר בעיות .ראשית אני רואה לאחר מספר שיעורים את התלמידים שיושבים ולא מנסים לעשות שום דבר היות והחומר נראה להם קשה מידי השפה קשה מידי והם פשוט מרימים ידיים,את התלמידים האלה אני לוקחת לשיחה עימי ומנסה לעודד את רוחם כמו כן אני מנסה לתת להם חיזוקים במהלך השיעור על כל דבר קטן שהם עושים בשיעור על מנת ליצור אצלם רצון להשתתף בשיעור. ואכן אני רואה שתלמידים אלה בזכות העידוד הזה מתחילים להשתתף  ואף להתקדם בחומר הנלמד. בעיה נוספת שנתקלתי בה הנה בעיית ההקשבה לא כולם מקשיבים למהלכו של השיעור לכן הבנתי עם הזמן שצריך לדעת כיצד ליצור עניין אצל התלמידים האלה ולכן אני כל הזמן מנסה לחפש משהו רלוונטי מהעיתון או מהחדשות שידבר אל בני הנוער ומשם להתחיל את השיעור או לחלופין כאשר אני קוראת טקסט ואני יודעת שקרה משהו לאחרונה שקשור לנושא זה אני מיידעת את התלמידים ואף מביאה לכיתה את הכתבה הזו וכך והם מגלים עניין רב כל כך משום שהנושא לא נראה להם לא קשור אלא להפך רלוונטי למציאות היומיומית שלנו וכך אני יוצרת עניין ברוב השיעורים.

# data[].attributes.body
כמורה לחינוך גופני בחטיבת ביניים ז'-ט' אני נתקל לפעמים בבעיות התנהגות של תלמידים מסוימים, בדרך כלל שמגיעים לשלב המשחק כגון אגרסיביות יתר, קללות ולפעמים מריבות פיזיות, על איחורים של עד 5 דקות מקבל לאחר זמן זה לא נותן לילדים להשתתף. בכיתה מסוימת שהיו בה הרבה מקרי אלימות עשיתי איתם 2 שיעורים עיוניים בערכים בספורט ולאחר כן חזרו למסלול. ילד שמקלל עולה ליציע של האולם ספורט, על אלימות 2 שיעורים לא משתתפים, יש חוקים וכללים ברורים שאני לא עובר לסדר היום ולאורך זמן זה פותר את הבעיה כי הם יודעים ששלומי לא משתף אותם עקב התנהגות שפוגעת באחר, יש מקרים שילדים חוששים שיצחקו ויעליבו אותם ובגלל זה לא משתתפים בשיעור ועל כן לא מקבל את זה. אני מדבר ומעצים תלמידים משני הכיוונים גם של המצוינות נותן טיפים להמשך ועובד בנבחרות בתי הספר, באתלטיקה קלה וכדוריד.  ומצד שני עם ילדים שלא משתתפים מסביר להם מה החשיבות הפעילות הגופני לגוף ובכלל לבריאות ולנפש חלקם מבינים ובוחרים להשתתף וחלקם עושים פעילות אחרי צהרים בבית או בחדרי הכושר. לילדים בגיל ההתבגרות חשוב מאוד המראה החיצוני ועל כן חלקם נוהרים לחדרי הכושר ומנסים לעבוד על גופם על מנת להרשים את הבנות.
מצד שני זה גיל מאוד פגיע 13-15 זהו הגיל שיש בו הכי מקרי התאבדות לכן חשוב לדחוף, להעצים, , למנוע העלבות ופגיעות בתלמידים בגיל זה עד כמה שאפשר.

# data[].attributes.headline
ליאורה נחמני

# data[].attributes.subject
ליאורה נחמני

# data[].attributes.body
כמורה לספרות גם אני נתקלת בבעיות התנהגות בבעיות לימודיות וחברתיות. אני מלמדת בחטיבת הביניים ובחטיבה עליונה. לעתים קרובות אני נתקלת בבעיות התנהגות בעיקר בכיתות שבחטיבת הביניים. לרוב התלמידים בחטיבת הביניים הם חסרי אמונה בעצמם וזה מה שגורם להם להפריע במהלך השיעור בעיקר לעצמם. אני נוהגת לשוחח עם התלמידים ולהבהיר להם שכאן זה הבסיס ללמידה שלהם ואם הם לא יאמינו בעצמם לא יחול שיפור. אני מסבירה להם שמותר גם להיכשל אבל חשוב להאמין תמיד שניתן להצליח בכוח הרצון. בחטיבה העליונה ישנן יותר בעיות לימודיות גם שם אני נוהגת לשוחח עם התלמידים ולהבהיר להם שהכוח אצלם. עם אמונה רבה והשקעה מרבית הם יכולים להצליח. כשצפיתי בסרטונים הללו הבנתי שאני צועדת בדרך הנכונה וכך גם מנחה את תלמידי בדרך הנכונה. אני מבהירה להם שלעתים אפשר להיכשל אולם חשוב ללמוד מהטעויות וליישם את הדברים. לעתים קורה שתלמיד לא מאמין בעצמו ולא מצליח במבחן. אני לוקחת אותו לשעות פרטניות מסבירה לו שוב את החומר. כך הוא מצליח במבחן ומגיע להישגיים טובים יותר. הוא מתחיל להאמין בעצמו וכל השדים הרעים שהיו לו על עצמו או על המקצוע שאותו אני מלמדת נעלמים. הם מתחילים להעריך יותר את עצמם אותי וגם אוהבים וקשורים יותר למקצוע שאותו אני מלמדת.

# data[].attributes.body
כמורה לחינוך מיוחד אני נמצאת ביום יום מתמודדת עם העיות לימודיות, חברתיות והתנהגותיות כל יום בעבודה הוא אתגר חדש שבו אני כמורת חינוך מיוחד צריכה למצוא פתרונות ורעיונות איך להרגיע את אותם הבעיות.
בסרטונים הנל אני רואה את עצמי ממש, איך אני בתוך הכיתה מדברת עם התלמידים שלי וחושבת איך להעצים אותם בדרכים כאלה ואחרות. אני אספר על סיטואציה עם תלמיד שמרבה להתפרע בשיעור ואף להציק כל הזמן הייתי מגיבה לו בדרך של אני אעניש, אשלח מכתבים, השהייה, וכו...
יום אחד אמרתי אנסה לשנות גישה ואדבר איתו בשלווה, לא ארים את הקול ולא אדבר איתו על עונשים, באתי אליו בזמן התפרצות דיברתי לכיוון האוזן שלו בקול חלש ורגוע אמרתי לו שאני מבינה אותו ואת הקושי ושאני מרשה לו כמה דק, לנוח לשטוף פנים ואפילו לעשות סיבוב התרעננות בשטח בית הספר, התלמיד חזר ילד אחד ממש רגוע הגיע אלי וביקש סליחה אמר שהוא רוצה להשתתף השיעור ואף רצה חיבוק. הדבר הזה פשוט שיתק אותי וגרם לי להבין כמה חשובה הגישה שאליה אנחנו פונים לתלמיד כזה או אחר, שאותה הסיטואציה יכולה הייתה להיגמר מזמן אילו הייתי משתמשת בחיזוקים חיוביים בחיבוק ובגישה רגועה ומכילה התגובה הרגועה הייתה כל כך נחוצה והכרחית לאותו התלמיד שבעצם חיפש חום והבנה. כמובן שלצד זה היה צורך בשיחה אישית להבין שיש חוקים בכיתה ובנוסף יש גבולות שלא ניתן לעבור אותם. ראיתי שמאז אותה הסיטואציה המצב עם התלמיד הרבה יותר טוב ורגוע, עדכנתי עוד מורות בצוות כיצד להתנהג איתו ונכון לעכשיו השיטה עובדת בצורה נפלאה.

# data[].attributes.headline
מוריה גרינוולד

# data[].attributes.subject
מוריה גרינוולד

# data[].attributes.body
כמורת שילוב אני עובדת ונתקלת יום יום בתלמידים עם קושי התנהגותי, לימודי ורגשי. קשה להפריד בין כל הקשיים כיוון שקושי חד גורר לקושי אחר ורוב הזמן התלמידים הללו מתמודדים עם כל הקשיים יחד. במהלך השנים למדתי כיצד ראוי ונכון לגשת לתלמידים הללו, כיצד להעצים, לעודד ולטפח. הזדהתי מאוד עם הסרטונים במשימה זו שכן אני מוצאת את עצמי יום-יום מדברת עם התלמידים על הכשלון והקושי כמקום להצלחה וצמיחה. מנסה לעזור להם למצוא את הנקודות החזקות והחיוביות ומשם להצמיח. למדתי לתת ביטוי ומקום בזמן השיעור ליצירה ואף ליצור יחד עימם ולהעניק מרחב מהנה ויצירתי וכך לגלות את החוזקות. למדתי כמה הביטוי "כל הכבוד" וכל צורת התפעלות אחרת חיונית והכרחית כתגובה לכל יוזמה יצירתית וכל מעשה חיובי. החיזוקים החיוביים מגבירים אצל הילד את התחושה שאני יכול ואז יעשה זאת שוב מכיוון שכיף לו לקבל מחמאות. בנוסף, חשוב להעניק גבולות ברורים של חוקים בכיתה ולהדגיש שיש מחיר לחציית קווים אדומים. הדבר מעניק תחושת בטחון וודאות. נוכחתי לגלות כי ילדים פורחים במקום בו הגבולות ברורים ויעילים.  חשוב ליצור במה ומקום בו התלמידים חש בטוח ונוח לחשוף את עצמו ואת רגשותיו, להיות מודע לקשייו ולהכיר בהם ומשם לצמוח. שכן לכל תלמיד יש רצון פנימי לצמוח ולהצליח. כך זה גם בטבע.

# data[].attributes.body
הקושי בהתמודדות עם בעיות התנהגות ודרכי פעולה:
אשתף כמה חוויות שממחישות כיצד תגובות מסוג מסייע ומעורבות אקטיבית ואמפתיות אכן מניבות תוצאות טובות כשאנו נתקלים בבעיות התנהגות.
בעבר הדרכתי קורס מחשב לכל תלמיד. לשיעור הגיע תלמיד בעל קשיים שישב בכיתה עם שני הוריו שהיו אמורים ללוות אותו בקורס. ככל שחלף הזמן הסתבר לי שהוריו מהווים גורם מפריע שאחראי על הורדת המוטיבציה של הילד וכישלונו במשימות הכיתה. ההורים נהגו להגיד לילד "נו כבר" , "תעשה", "יותר מהר", "למה אתה לא מצליח" , "נו" ועוד מילים שגרמו לתסכול וחוסר הצלחה. בראותי את הדברים הללו לקחתי על עצמי ללמד את ההורים כיצד לסייע לילדם במקום להכשיל אותו. בכל פעם שנתתי משימה נעמדתי ליד התלמיד הסברתי לו בשנית וביקשתי ממנו לנסות שוב ושוב. בכל פעם שהוא ניסה ולא הצליח אמרתי לו "כל הכבוד על הניסיון", עכשיו תנסה שוב "כל הכבוד אתה מתקדם", הוריו הסתכלו מהצד ולא הבינו מדוע אני מעודדת אותו כשהוא לא מצליח לסיים את המשימה.  ברגע שהוריו אמרו לו מילים כמו "נו תעשה" ,  ניגשתי אליהם וביקשתי מהם להגיד לו שהוא מסוגל ויכול, שינסה שנית, כל הכבוד, עבודה טובה. עם הזמן ההורים למדו לחקות את התנהגותי והשתדלו לסייע לילדם. תלמיד זה סיים את הקורס בהצלחה על אף שלא האמינו בו וגרמו לו לא להאמין בעצמו. האפוטרופוס שלו שלח לי מכתב בו הוא מודה לי על הסיוע ושבפעם הראשונה אותו ילד חווה הצלחה בחייו.
דברים נוספים שמסייעים בהתמודדות עם בעיות התנהגות:
* שיחות אישיות- הכרות מעמיקה עם התלמיד, תחביבים, שיחות אישיות, יצירת קשר על ידי שיח (לוו דווקא בהקשר המקצוע הנלמד).
* לבצע שיח בו התלמיד מדבר ומשתף מהם רצונותיו? מה עליו לעשות כדי להצליח? ועוד. חשוב ליצור אמון בין המורה לתלמיד ולתת לתלמיד להצהיר על כוונותיו.
- בתור מורים חשוב לראות בילדים המאתגרים פרויקט אישי בו עלינו ליצור מעורבות הדדית, עם המחנכת שלהם, עם ההורים וכמובן עמם.
לעתים רבות הילדים המאתגרים "שואבים" מאתנו אנרגיות רבות ועל כן עלינו לראותם כזועקים לתשומת לב, לזהות את הקושי ולנסות למצוא פתרון יחד עם הצוות המקצועי.
הדבר החשוב בעיניי הוא לרכוש את האמון שלהם, לתת להם הרגשה שאכפת לנו מהם על אף שאנו כועסים ומצפים מהם לנהוג אחרת. בסופו של יום התחושה החשובה ביותר היא להרגיש שהם נאהבים, חשובים ושלא נוותר להם כי הם זקוקים לגבולות ולאהבה.

# data[].attributes.headline
מורים רבים מדווחים על קושי להתמודד עם בעיות התנהגות של תלמידים בכלל ושל תלמידים משולבים בפרט. קשיים אלו מדווחים בספרות כאחד המחסומים המעוררים התנגדות של מורים רבים לשילוב. ברופי ומקאסלין (Brophy & McCaslin, 1992) זיהו 12 טיפוסי בעיות התנהגות השכיחות בכל כיתה והכוללות בעיות בתחום הלימודי, החברתי, וההתנהגותי (לוח 1). החוקרים קאנינגהאם וסוגאורה (Cunningham & Sugawara, 1989) הציעו מיון לשני סוגי  תגובה לבעיות התנהגות. האחד כולל תגובות מסוג מסייע, המאופיינות בשימוש במתודות המדגישות מעורבות אקטיבית ואמפטית כלפי התלמיד ומטרתן לחולל שינוי לטווח ארוך. והשני כולל תגובות מסוג מגביל, שהינן בעלות אופי מעניש ומגביל שמטרתן הפסקה מיידית של ההתנהגות הבעייתית תוך שימוש בסמכות. 

# data[].attributes.subject
מורים רבים מדווחים על קושי להתמודד עם בעיות התנהגות של תלמידים בכלל ושל תלמידים משולבים בפרט. קשיים אלו מדווחים בספרות כאחד המחסומים המעוררים התנגדות של מורים רבים לשילוב. ברופי ומקאסלין (Brophy & McCaslin, 1992) זיהו 12 טיפוסי בעיות התנהגות השכיחות בכל כיתה והכוללות בעיות בתחום הלימודי, החברתי, וההתנהגותי (לוח 1). החוקרים קאנינגהאם וסוגאורה (Cunningham & Sugawara, 1989) הציעו מיון לשני סוגי  תגובה לבעיות התנהגות. האחד כולל תגובות מסוג מסייע, המאופיינות בשימוש במתודות המדגישות מעורבות אקטיבית ואמפטית כלפי התלמיד ומטרתן לחולל שינוי לטווח ארוך. והשני כולל תגובות מסוג מגביל, שהינן בעלות אופי מעניש ומגביל שמטרתן הפסקה מיידית של ההתנהגות הבעייתית תוך שימוש בסמכות. 