# data[].attributes.headline
Лукас Кранах Старший

# data[].attributes.subject
Лукас Кранах Старший

# data[].attributes.body
Лисенко Катерина 8-Г

# data[].attributes.headline
Леонардо Да Вінчі

# data[].attributes.subject
Леонардо Да Вінчі

# data[].attributes.body
Лисенко Катерина 8-Г

# data[].attributes.headline
Ієронімус Босх, Човен дурнів

# data[].attributes.subject
Ієронімус Босх, Човен дурнів

# data[].attributes.body
Остапко Катерина 8-г
Човен дурнів (англ. The Ship of Fools) — картина нідерландського художника Ієронімуса Босха (1450—1516).

Морською затокою пливе незрозумілий човен. До єдиної щогли прив'язане дерево, з крони якого виглядає сова. Вітрило відсутнє, а човном недбало веслує єдиний персонаж чимось на зразок великої ложки. Корабель без розумного керівника може лише безпорадно тинятися водою, бо не має ні ясної мети попереду, ні клопотань про безпеку маршруту. Глядачі картини зі здивуванням спостерігають за корабельною командою, що викликає і подив, і зневажливе ставлення. Практично ніхто не забезпечує безпеки човна і товариства. Човен давно перетворили на бенкетну кімнату, бо подбали навіть про охолодження ємності з вином. В човні також велика діжка чи то з вином, чи то з пивом. За столом головують чернець-францисканець і чорниця, що грає на лютні. Обидва завзято співають хвацьких пісень. Якийсь дурник лізе на щоглу, де прив'язана смажена курка, наче приз необачному, що ризикне її дістати як на свято травневого дерева. Ще один дурник в червоному намагається звернути увагу дивацького товариства на ризиковану поведінку персонажа на щоглі. Але дивацьке товариство — його не чує, а завзято хапає ротом млинець, що підвішений на мотузці і ніяк не дається нікому. Жінка з кухлем, хлопчик і два оголені плавці забезпечують товариство питвом. Ганебну поведінку диваків на човні підтверджує і персонаж-ненажера, що перебрав і якого нудить. Він вивергає їжу у воду, перехилившись через човен.

Здається, що човном править лише блазень, що, однак, байдуже відвернувся від дивацького товариства і сам п'є щось хмільне, зосередившись не на керуванні, а на келиху в власній руці. Зрозуміло, що човен не витримає жодної небезпеки і неодмінно загине з першою ж перешкодою, а його насельці — майбутні мерці. Бо на човні запанував повний абсурд.

# data[].attributes.headline
Альбрехт Дюрер, мучеництво 10тис християн

# data[].attributes.subject
Альбрехт Дюрер, мучеництво 10тис християн

# data[].attributes.body
Остапко Катерина 8-г
«Му́чеництво десяти́ ти́сяч христия́н» (нім. Marter der zehntausend Christen) — картина німецького живописця Альбрехта Дюрера (1471—1528). Створена у 1508 році. Зберігається у Музеї історії мистецтв, Відень

Картина була написана на замовлення курфюрста Фрідріха Мудрого Саксонського спеціально для Зали реліквій церкви Віттенберзького палацу. Над композицією із багатьма людськими фігурами, зображеними на фоні природного ландшафту, Дюрер працював до 1508 року. На картині зображено сцену побиття десяти тисяч солдат-християн на чолі з їхнім командиром Ахатієм на горі Арарат.

Картина була подарунком Йона Фрідріха Саксонського Нікола Перрено де Гранвею, канцлеру імператора Карла V; потім перебувала в колекції кардинала Гранвея, куплена у 1600 році в Безансоні імператором Рудольфом II у графа Кантекроя, племінника Гранвея; з 1677 року зберігалась у віденьській скарбниці.

# data[].attributes.headline
Рафаель Санті, Афінська Школа

# data[].attributes.subject
Рафаель Санті, Афінська Школа

# data[].attributes.body
Остапко Катерина 8-г
Афінська школа (італ. Scuola di Atene) — фреска пензля Рафаеля в станці делла Сеньятура Ватиканського палацу.

1508 року за дорученням папи Юлія II Рафаель розписує станці (парадні зали) Ватиканського палацу. Станца делла Сеньятура була першою з розписаних Рафаелем (1508–1511). Його фрески — це алегоричні зображення людської діяльності: «Афінська школа» — філософія, «Диспут» — богослів'я, «Мудрість, помірність та сила» — правосуддя, «Парнас» — поезія. У своїх чотирьох великих композиціях Рафаель показав чотири основи, на які, на його переконання, має спиратися людське суспільство: розум (філософія, наука), доброта та любов (релігія), краса (мистецтво), справедливість (правосуддя). Зображений на фресці Арістотель тримає в руках свою етику і вказує жестом на етичну організацію світу. Натомість Платон тримає в руках діалог «Тімей», його жест, що вказує угору, має символізувати рух чуттєвого світу до світу ідей.

Фреска «Афінська школа» визнається одним з найкращих творів не тільки Рафаеля, але й ренесансного мистецтва загалом.

Спершу фреска не мала окремої назви, а назва «Афінська школа» вперше була використана Джованні П'єтро Беллоні в 1695 році.

Картон фрески зберігається в Амброзіанській бібліотеці у Мілані.

# data[].attributes.headline
Ієронімус Босх

# data[].attributes.subject
Ієронімус Босх

# data[].attributes.body
Лисенко Катерина 8-Г

# data[].attributes.headline
фреска «Створення Адама» Мікеланджело Буонарроті.

# data[].attributes.subject
фреска «Створення Адама» Мікеланджело Буонарроті.

# data[].attributes.body
Хто б міг подумати, що позашлюбний син нотаріуса і селянки ― Леонардо да Вінчі ― стане геніальним вченим, мислителем і найбільш видатним художником світу. Народився хлопчик 15 квітня 1452 року поблизу містечка Вінчі, назва якого і стала частиною його імені (досл. Леонардо з Вінчі). Дитинство Леонардо пройшло у спілкуванні з природою. Допитливий хлопчик із цікавістю спостерігав за польотом птахів, положенням небесних світил, рухом світла й тіні... Професія художника була обрана батьком Леонардо за принципом виключення. У ті часи байстрюк не міг отримати жодну із шанованих тоді професій ― лікаря чи юриста.

# data[].attributes.headline
Пітер Брейгель Старший

# data[].attributes.subject
Пітер Брейгель Старший

# data[].attributes.body
Мірошніченко Даніїла

# data[].attributes.headline
Рафаєль Санті

# data[].attributes.subject
Рафаєль Санті

# data[].attributes.body
Мірошніченко Даніїла

# data[].attributes.headline
Мікеланджелло

# data[].attributes.subject
Мікеланджелло

# data[].attributes.body
Мірошніченко Даніїла

# data[].attributes.headline
Владика Святослав 8-А

# data[].attributes.subject
Владика Святослав 8-А

# data[].attributes.body
Рембрандт ван Рейн - (народився 15 липня 1606 р.) нідерландський художник, офортист доби бароко.

Картина "Нічна варта" назва, під якою традиційно відома картина Рембрандта «Виступ стрілецької роти капітана Франса Баннінга Кока і лейтенанта Віллема ван Рейтенбюрга», написана 1642 року. Картина була написана на замовлення Стрілецького товариства — загону громадянського ополчення Амстердама, який побажав прикрасити свою нову будівлю груповими портретами шести рот. Рембрандту портрет замовила стрілецька рота капітана Франса Баннінга Кока й заплатила 1600 флоринів.

# data[].attributes.headline
Владика Святослав 8-А

# data[].attributes.subject
Владика Святослав 8-А

# data[].attributes.body
Леонардо да Вінчі ―  геніальний вчений, мислитель і найбільш видатний художник світу. Народився хлопчик 15 квітня 1452 року поблизу містечка Вінчі.

Картина "Хрещення Христа" була закінчена близько в 1475 рік та належить вона пензлеві Андреа дель Вероккйо, а також його учня Леонардо да Вінчі. Леонардо да Вінчі добивається великої гостроти в передачі міміки обличчя, а фізичні особливості і руки людського тіла приводить в ідеальну відповідність з духовною атмосферою композиції.

# data[].attributes.headline
Рафаель Санті 

# data[].attributes.subject
Рафаель Санті 

# data[].attributes.body
"Мадонна Конестабіле"
Асадча Анастасія 8-А

# data[].attributes.headline
Рафаель Санті (1483-

# data[].attributes.body
Рафаель Санті (1483-1520). Видатний італійський художник архітектор епохи Відродження, що стверджує ідеали гуманізму.Відомими зображеннями Богоматері у власній неповторній манері. Йому було 19 років коли він написав картину "Мадонна Конестабіле". Значення картини в тому, що вона показує нам, як треба любити дитину.

# data[].attributes.headline
Рафаель Санті

# data[].attributes.subject
Рафаель Санті

# data[].attributes.body
Синиця Марія 8-А

# data[].attributes.headline
Пытер Брейгель Старший (1525-1569)

# data[].attributes.subject
Пытер Брейгель Старший (1525-1569)

# data[].attributes.body
.Брейгель був пейзажистом, представником голандської школи живопису. Ця картина назевається "зимовий пейзаж".Створена вона в 1565 році.В цій картині показано красу зимового пейзажу та життя простих людей.

# data[].attributes.headline
Пітер Рубенс "Союз Води і Землі"

# data[].attributes.subject
Пітер Рубенс "Союз Води і Землі"

# data[].attributes.body
Зробила: Медвідь Євгенія
Картина: "Союз Води і Землі"
Автор: Пітер Пауль Рубенс

# data[].attributes.headline
Ель Греко "Кающаяся Мария Магдалина"

# data[].attributes.subject
Ель Греко "Кающаяся Мария Магдалина"

# data[].attributes.body
Зробила: Медвідь Євгенія
Картина: "Кающаяся Мария Магдалина"
Автор: Ель Греко

# data[].attributes.headline
Сандро Боттічеллі "Народження Венери"

# data[].attributes.subject
Сандро Боттічеллі "Народження Венери"

# data[].attributes.body
Зробила: Медвідь Євгенія 8-А клас
Картина: "Народження Венери"
Автор: Сандро Боттічеллі

# data[].attributes.headline
Пешко Федір 8-А

# data[].attributes.body
Пешко Федір 8-А

# data[].attributes.body
Страшний  Суд. Мікеланджело Буанарроті

# data[].attributes.headline
Урок анатомії лікаря Тюльпа

# data[].attributes.subject
Урок анатомії лікаря Тюльпа

# data[].attributes.body
Полешко Лена 8-А

Рéмбрандт Гáрменсзон ван Рейн (1606-1669)

"Урок анатомії лікаря Тюльпа" 30х40см

У XVII столітті в країнах Європи було вкрай популярним дія, на яку збиралися багато видних медиків, хірургів і навіть прості обивателі - такою дією було прилюдний розтин і анатомічне вивчення людського трупа.    Картина "Урок анатомії лікаря Тульпа", створена в 1632 році, писалася з доктора анатомії Ніколаса Тульпа і його колег. Відомі імена і інших персонажів картини: Андріан Слабран, Якоб де Вітт, Якоб Колевелт, Маттейс Калкун, Франс ванн Лунен, Якоб Блок і Харман Харманс. Ім'я трупа - Адріан Адріансе, за життя він був злодієм і грабіжником, за що і був засуджений до смертної кари через повішення. Процедура, описана на полотні "Урок анатомії лікаря Тульпа", носить наукова назва аутопсії, подібне розтин робилося раз на рік Амстердамської гільдією хірургів, в якості глядачів були присутні всі, хто забажає, старійшини гільдії спеціально запрошували художників для того, щоб вони запам'ятали їх майстерність.

# data[].attributes.headline
Джентіле Белліні

# data[].attributes.subject
Джентіле Белліні

# data[].attributes.body
Марії Дідовець 8-А

# data[].attributes.headline
Полешко Лена 8-А

# data[].attributes.subject
Полешко Лена 8-А

# data[].attributes.body
Тиціан Вечеліо 1480-1576. "Венера Урбінська" Відома картина художника – “Венера Урбінська”. Написана ним на замовлення багатого герцога Урбінського (тому і Урбінська). На картині прекрасна богиня кохання Венера мрійливо лежить на перині. В ногах мирно спить песик, а на задньому фоні дві служниці дістають одяг з величезної скрині.

# data[].attributes.headline
Янчук Вікторія 8-А

# data[].attributes.subject
Янчук Вікторія 8-А

# data[].attributes.body
Розумію, що цю картину не можу прикріпити, як практичну роботу - це для загального розвитку. Кому цікаво може почитати, особисто я дізналася дещо нове. Попередньо прошу вибачення за використання російської мови.

«Фламандские пословицы» — написанная в 1559 году картина Питера Брейгеля Старшего, которая изображает буквальные значения нидерландских пословиц. Картина с изображением нидерландских пословиц — «энциклопедия всей человеческой мудрости, собранной под шутовским колпаком», — включает более 100 сцен-метафор, посредством которых народное остроумие высмеяло тщеславие и глупость многих человеческих начинаний. С большой художественной силой Брейгель представляет картину абсурдности, слабости, глупости человека.

1.«Она бы привязала чёрта к подушке» – она не боится ни Бога, ни дьявола: эта мегера способна обуздать самого строптивого молодца; упряма как чёрт.
2. «Грызёт столб» – лицемер, столп церкви, ханжа, святоша.
3. «В одной руке она несёт воду, а в другой огонь» – она женщина неискренняя, ей доверять не стоит. Выражение также использовалось для характеристики противоречивого поведения (служит и нашим, и вашим).
4. «Жарить селёдку, чтобы поесть икры» – выражение, часто употребляемое в значении «сорить деньгами». К этому же фрагменту применима другая голландская пословица: «Там селёдка не жарится», т.е. его попытки терпят неудачу, он не получает того, на что надеется.
5. «Сидеть в золе между двух стульев» – проявлять нерешительность в каком-то деле, находиться в сложном положении, например, из-за упущенного момента для принятия правильного решения.
6. «Впусти собаку в дом, она заберётся в горшок или в шкаф» – в буквальном смысле: войти в дом и обнаружить, что собака опустошила горшок или буфет; отсюда фигуральное выражение: прийти слишком поздно, упустить свой шанс, остаться ни с чем.
7. «Свинья вытаскивает затычку из бочки» – хозяин не следит за своим добром. Иное значение: его конец близок.
8. «Биться головой об стену» – он захотел сделать невозможное, дело было заведомо обречено на неудачу, он получил мучительный отказ.
9. «Один стрижёт овцу, другой свинью» – один использует ситуацию по мере возможного, другой стремится извлечь выгоду любой ценой; один пребывает в довольстве, другой впадает в нищету.
10. «Вешать коту на шею колокольчик» – поднимать тревогу первым, поднимать скандал; делать первый шаг в деликатном деле. У Бранта в «Корабле дураков» также встречается: «Тот, кто привязывает коту колокольчик, позволяет крысам бегать, где им хочется».
11. «Быть вооружённым до зубов» – быть хорошо оснащённым для какого-либо дела.
12. «Этот дом имеет вывеской ножницы» – в богатом доме есть чем поживиться. Ножницы обычно служили вывеской портных, которые имели обыкновение наживаться на своих клиентах.
13. «Глодать кости» – быть чрезвычайно занятым, принимать что-то близко к сердцу, обдумывать, пережёвывать, решать трудную задачу.
14. «Щупать курицу» – это выражение имеет разные значения: домосед, который занимается лишь хозяйством и кухней; мужчина, уподобляющийся женщине.
15. «Он говорит двумя ртами» – персонаж лжив, лицемерен, двуличен, ему нельзя доверять.
16. «Переносить свет корзинами» – понапрасну тратить время; заниматься ненужными делами.
17. «Зажигать свечи перед чёртом» – льстить плохому правителю или неправедной власти ради получения выгоды или поддержки.
18. «Отправляться на исповедь к дьяволу» – доверять свои тайны врагу или противнику. Также используется в значении «искать покровительства у того, кто не склонен его оказывать».
19. «Нашептывать кому-либо что-то на ухо» – говорить гадости, тайно настраивать кого-то, раскрывать кому-либо глаза на то, что от него скрывалось, побуждать недоверие или ревность.
20. «Прясть пряжу с чужого веретена» – заканчивать работу, начатую другими.
21. «Она надевает на своего мужа синий плащ» – она обманывает мужа, наставляет ему рога. В трактате XIV-XV веков «О женщинах и любви» читаем: «Я уважаю женщину, которая умеет сбить с толку своего мужа до того, что он будет полный дурак; и хотя она надевает на него синий плащ, он воображает о себе, что она боготворит его».
22. «Когда телёнок утонул, надумали засыпать яму» – исправлять ошибку или оказывать помощь уже поздно (как мёртвому припарка).
23. «Придётся согнуться, чтобы чего-то добиться в этом мире» – тот, кто хочет получить желаемое, должен вести себя услужливо.
24. «Бросать свиньям маргаритки» Не бросайте жемчуга вашего перед свиньями (Мф. 7:6) предлагать кому-то нечто такое, что тот не способен оценить (метать бисер перед свиньями).
25. «Он вспарывает брюхо свинье» – дело улажено заранее; заранее подготовленная комбинация.
26. «Две собаки грызутся за кость» – они спорят о том, что делать; противники редко могут договориться; они оба ожесточены одним и тем же делом. Так говорится и о том, кто сеет раздор.
27. «Лиса и журавль» – обманщика обставят; платить той же монетой; два сапога пара.
28. «Мочиться в огонь полезно» – удовлетворительного объяснения этому выражению не найдено, не исключено, что это намёк на суеверные действия.
29. «Он заставляет мир крутиться вокруг своего большого пальца» – суетность и ложные притязания; это человек влиятельный, он получает то, что хочет.
30. «Вставлять палки в колёса» – мешать осуществлению какого-либо дела.
31. «Опрокинувший свою кашу не всегда может всю её собрать» – совершивший ошибку должен вынести и последствия, никогда нельзя полностью исправить последствия своей глупости.
32. «Он ищет топорик» – он ищет лазейку, отговорку.
33. «Ему не удаётся дотянуться ни до одного, ни до другого хлеба» – он вряд ли соединит один конец с другим; еле сводить концы с концами.
34. «Они тянутся, чтобы ухватить самый длинный (кусок)» – каждый ищет собственную выгоду.
35. «Зевать в печь» – переоценивать свои силы, прилагать напрасные усилия.
36. «Господу Богу привязывать накладную бороду» – пытаться действовать обманным путём, вести себя лицемерно.
37. «Не ищи другого в печке, если сам там был» – тот, кто готов подозревать ближнего в чём-то дурном, наверняка сам имеет прегрешения.
38. «Она берёт куриное яйцо и оставляет лежать гусиное» – она утаивает доказательства; жадность обманывает мудрость. Другое толкование: делать неправильный выбор.
39. «Провалиться сквозь корзину» – не иметь возможности подтвердить сказанное; необходимость признать то, что ранее представлялось совершенно иначе.
40. «Сидеть на горящих углях» – быть в страшном нетерпении; чего-то с тревогой ожидать.
41. «Мир наизнанку» – полная противоположность тому, что должно было быть.
42. «Справить нужду перед всем миром» – он плюёт на всех; он всех презирает.
43. «Дуракам достаются лучшие карты» – фортуна благоволит к дуракам; невежи гребут пригоршнями. Сходный мотив звучит у Годтальса: «Дураки, как правило, вытягивают нужную карту. Лучше счастье, чем ум».
44. «Они водят друг друга за нос» – они друг друга обманывают, оставляют с носом.
45. «Протянуть через кольца ножниц» – действовать бесчестно в рамках своего ремесла или профессии.
46. «Оставлять яйцо в гнезде» – не тратить всё сразу, сохранить на случай нужды.
47. «Смотреть сквозь пальцы» – закрывать глаза не неточность или ошибку, поскольку польза так или иначе будет извлечена.
48. «Венчаться под метлой» – жить вместе без церковного благословения.
49. «Там воткнута метла» – там пируют.
50. «Крыши там покрыты сладкими пирогами» – там видно петуха в тесте; иллюзорное изобилие, молочные реки и кисельные берега.
51. «Мочиться на луну» – означает, что дело для него плохо кончится. На картине «Двенадцать пословиц» легенда гласит следующее: «Никогда мне не удаётся достичь того, что нужно, я всегда мочусь на луну».
52. «Два дурака под одним колпаком» – глупость любит компанию; два сапога пара.
53. «Брить дурака без мыла» – издеваться над кем-либо; смеяться, вышучивать кого-либо.
54. «Ловить рыбу за сачком» – прибывать слишком поздно, упускать удобный случай, позволить другому убегать с добычей.
55. «Чесаться задом об дверь» – чихать, плевать на всех; ни на что не обращать внимания. Существует ещё противоположное толкование: «Каждый несёт свой узелок» – у него совесть нечиста; у каждого свои заботы. Этот фрагмент может иметь оба толкования – шутка вполне в духе Брейгеля.
56. «Целовать дверной замок» – влюблённый, получивший отставку, либо «поцеловать замок» – не застать девушку дома. Заслуживающий внимание пассаж находится в книге «Путешествие и плавание Панурга»: «После того, как им (молодым козам) обрезают уши, они становятся женского пола и называются козами причёсанными. Несколько раз они бывают так влюблены, что у них земля уходит из-под ног, как это происходит у влюблённых, которые зачастую целуют щеколду двери той, кого они считают своей возлюбленной».
57. «Упасть (перепрыгнуть) с быка на осла» – в XVI веке выражение имело два значения: совершать плохие дела; быть непостоянным, капризным.
59. «Выпускать стрелу за стрелой» – находить новое средство, играть козырной картой. В источниках, современных Брейгелю, можно найти ещё такое выражение: «Мы выпускаем лишь невозвратные стрелы».
60. «Там, где ворота открыты, свиньи бегут в посев» – когда дом без присмотра хозяев, слуги делают что хотят; кошка спит – мыши танцуют.
61. «Бегает как ошпаренный» – быть в больших заботах.
62. «Вывешивать плащ на ветер» – менять свои убеждения в зависимости от обстоятельств; плыть, куда ветер дует.
63. «Она смотрит вслед аисту» – она ленива, тратит время понапрасну, считает ворон.
64. «Рассыпать перья или зерно по ветру» – действовать непродуманно, беспорядочно; работать, не имея чётко поставленной цели.
65. «Большие рыбы пожирают малых» – могущественные угнетают слабых; съесть самому или быть съеденным.
66. «Ловить треску на корюшку» – жертвовать вещью малоценной, чтобы получить более дорогую; давать яйцо в надежде получить корову; ловко выуживать чей-то секрет.
67. «Не выносить блеск солнца на воде» – завидовать достатку или почестям, которые снискал другой.
68. «Плыть против течения» – быть противоположного мнения; поступать вопреки обществу; стремиться к своей цели, несмотря на препятствия.
69. «Тянуть угря за хвост» – дело, которое окончится, вероятнее всего, неудачей; иметь дело со скользким человеком.
70. «Из чужой кожи легко нарезать хорошие ремни» – быть щедрым за чужой счёт; пользоваться с выгодой имуществом другого.
71. «Кувшин ходит по воду, пока не разобьётся» – подвергать себя опасности; заканчивать плохо.
72. «Вешать куртку за забор» – отречься от духовного сана; бросить прежнюю профессию.
73. «Бросать деньги в реку» – выбрасывать деньги на ветер; неразумно растрачивать своё добро, быть расточительным.
74. «Справлять нужду в одну дыру» – неразлучные друзья, связанные общими интересами.
76. «Ему не важно, что чей-то дом горит, раз он может погреться» – законченный эгоист, его не волнуют беды ближнего; он греется у чужого огня.
77. «Таскать за собой колоду» – связываться с несговорчивым; делать ненужную работу.
78. «Лошадиные яблоки – отнюдь не фиги» – не стоит обольщаться, будьте реалистами, не надо принимать фонари за звёзды.
80. «Какая б ни была причина, но гуси ходят босиком» – если дела идут как идут, значит, на то есть причина; или: не задавай вопросов, на которые нет ответа.
81. «Держать парус в глазу» – быть настороже; не упускать ничего из внимания; держать нос по ветру.
82. «Справлять нужду у виселицы» – быть шалопаем, ничего не бояться и ни о чём не заботиться.
83. «Необходимость заставляет пуститься вскачь и старых кляч» – чтобы заставить кого-то действовать, нет лучшего средства, чем внушить ему страх.
84. «Когда слепой ведёт слепого, они оба упадут в яму» – когда незнанием руководит другое незнание, дело обернётся плохо.
85. «Никому не удаётся плутовать до бесконечности (без того, чтобы солнце это не обнаружило)» – всё тайное рано или поздно становится явным.

1.«Она бы привязала чёрта к подушке» – она не боится ни Бога, ни дьявола: эта мегера способна обуздать самого строптивого молодца; упряма как чёрт.
2. «Грызёт столб» – лицемер, столп церкви, ханжа, святоша.
3. «В одной руке она несёт воду, а в другой огонь» – она женщина неискренняя, ей доверять не стоит. Выражение также использовалось для характеристики противоречивого поведения (служит и нашим, и вашим).
4. «Жарить селёдку, чтобы поесть икры» – выражение, часто употребляемое в значении «сорить деньгами». К этому же фрагменту применима другая голландская пословица: «Там селёдка не жарится», т.е. его попытки терпят неудачу, он не получает того, на что надеется.
5. «Сидеть в золе между двух стульев» – проявлять нерешительность в каком-то деле, находиться в сложном положении, например, из-за упущенного момента для принятия правильного решения.
6. «Впусти собаку в дом, она заберётся в горшок или в шкаф» – в буквальном смысле: войти в дом и обнаружить, что собака опустошила горшок или буфет; отсюда фигуральное выражение: прийти слишком поздно, упустить свой шанс, остаться ни с чем.
7. «Свинья вытаскивает затычку из бочки» – хозяин не следит за своим добром. Иное значение: его конец близок.
8. «Биться головой об стену» – он захотел сделать невозможное, дело было заведомо обречено на неудачу, он получил мучительный отказ.
9. «Один стрижёт овцу, другой свинью» – один использует ситуацию по мере возможного, другой стремится извлечь выгоду любой ценой; один пребывает в довольстве, другой впадает в нищету.
10. «Вешать коту на шею колокольчик» – поднимать тревогу первым, поднимать скандал; делать первый шаг в деликатном деле. У Бранта в «Корабле дураков» также встречается: «Тот, кто привязывает коту колокольчик, позволяет крысам бегать, где им хочется».
11. «Быть вооружённым до зубов» – быть хорошо оснащённым для какого-либо дела.
12. «Этот дом имеет вывеской ножницы» – в богатом доме есть чем поживиться. Ножницы обычно служили вывеской портных, которые имели обыкновение наживаться на своих клиентах.
13. «Глодать кости» – быть чрезвычайно занятым, принимать что-то близко к сердцу, обдумывать, пережёвывать, решать трудную задачу.
14. «Щупать курицу» – это выражение имеет разные значения: домосед, который занимается лишь хозяйством и кухней; мужчина, уподобляющийся женщине.
15. «Он говорит двумя ртами» – персонаж лжив, лицемерен, двуличен, ему нельзя доверять.
16. «Переносить свет корзинами» – понапрасну тратить время; заниматься ненужными делами.
17. «Зажигать свечи перед чёртом» – льстить плохому правителю или неправедной власти ради получения выгоды или поддержки.
18. «Отправляться на исповедь к дьяволу» – доверять свои тайны врагу или противнику. Также используется в значении «искать покровительства у того, кто не склонен его оказывать».
19. «Нашептывать кому-либо что-то на ухо» – говорить гадости, тайно настраивать кого-то, раскрывать кому-либо глаза на то, что от него скрывалось, побуждать недоверие или ревность.
20. «Прясть пряжу с чужого веретена» – заканчивать работу, начатую другими.
21. «Она надевает на своего мужа синий плащ» – она обманывает мужа, наставляет ему рога. В трактате XIV-XV веков «О женщинах и любви» читаем: «Я уважаю женщину, которая умеет сбить с толку своего мужа до того, что он будет полный дурак; и хотя она надевает на него синий плащ, он воображает о себе, что она боготворит его».
22. «Когда телёнок утонул, надумали засыпать яму» – исправлять ошибку или оказывать помощь уже поздно (как мёртвому припарка).
23. «Придётся согнуться, чтобы чего-то добиться в этом мире» – тот, кто хочет получить желаемое, должен вести себя услужливо.
24. «Бросать свиньям маргаритки» Не бросайте жемчуга вашего перед свиньями (Мф. 7:6) предлагать кому-то нечто такое, что тот не способен оценить (метать бисер перед свиньями).
25. «Он вспарывает брюхо свинье» – дело улажено заранее; заранее подготовленная комбинация.
26. «Две собаки грызутся за кость» – они спорят о том, что делать; противники редко могут договориться; они оба ожесточены одним и тем же делом. Так говорится и о том, кто сеет раздор.
27. «Лиса и журавль» – обманщика обставят; платить той же монетой; два сапога пара.
28. «Мочиться в огонь полезно» – удовлетворительного объяснения этому выражению не найдено, не исключено, что это намёк на суеверные действия.
29. «Он заставляет мир крутиться вокруг своего большого пальца» – суетность и ложные притязания; это человек влиятельный, он получает то, что хочет.
30. «Вставлять палки в колёса» – мешать осуществлению какого-либо дела.
31. «Опрокинувший свою кашу не всегда может всю её собрать» – совершивший ошибку должен вынести и последствия, никогда нельзя полностью исправить последствия своей глупости.
32. «Он ищет топорик» – он ищет лазейку, отговорку.
33. «Ему не удаётся дотянуться ни до одного, ни до другого хлеба» – он вряд ли соединит один конец с другим; еле сводить концы с концами.
34. «Они тянутся, чтобы ухватить самый длинный (кусок)» – каждый ищет собственную выгоду.
35. «Зевать в печь» – переоценивать свои силы, прилагать напрасные усилия.
36. «Господу Богу привязывать накладную бороду» – пытаться действовать обманным путём, вести себя лицемерно.
37. «Не ищи другого в печке, если сам там был» – тот, кто готов подозревать ближнего в чём-то дурном, наверняка сам имеет прегрешения.
38. «Она берёт куриное яйцо и оставляет лежать гусиное» – она утаивает доказательства; жадность обманывает мудрость. Другое толкование: делать неправильный выбор.
39. «Провалиться сквозь корзину» – не иметь возможности подтвердить сказанное; необходимость признать то, что ранее представлялось совершенно иначе.
40. «Сидеть на горящих углях» – быть в страшном нетерпении; чего-то с тревогой ожидать.
41. «Мир наизнанку» – полная противоположность тому, что должно было быть.
42. «Справить нужду перед всем миром» – он плюёт на всех; он всех презирает.
43. «Дуракам достаются лучшие карты» – фортуна благоволит к дуракам; невежи гребут пригоршнями. Сходный мотив звучит у Годтальса: «Дураки, как правило, вытягивают нужную карту. Лучше счастье, чем ум».
44. «Они водят друг друга за нос» – они друг друга обманывают, оставляют с носом.
45. «Протянуть через кольца ножниц» – действовать бесчестно в рамках своего ремесла или профессии.
46. «Оставлять яйцо в гнезде» – не тратить всё сразу, сохранить на случай нужды.
47. «Смотреть сквозь пальцы» – закрывать глаза не неточность или ошибку, поскольку польза так или иначе будет извлечена.
48. «Венчаться под метлой» – жить вместе без церковного благословения.
49. «Там воткнута метла» – там пируют.
50. «Крыши там покрыты сладкими пирогами» – там видно петуха в тесте; иллюзорное изобилие, молочные реки и кисельные берега.
51. «Мочиться на луну» – означает, что дело для него плохо кончится. На картине «Двенадцать пословиц» легенда гласит следующее: «Никогда мне не удаётся достичь того, что нужно, я всегда мочусь на луну».
52. «Два дурака под одним колпаком» – глупость любит компанию; два сапога пара.
53. «Брить дурака без мыла» – издеваться над кем-либо; смеяться, вышучивать кого-либо.
54. «Ловить рыбу за сачком» – прибывать слишком поздно, упускать удобный случай, позволить другому убегать с добычей.
55. «Чесаться задом об дверь» – чихать, плевать на всех; ни на что не обращать внимания. Существует ещё противоположное толкование: «Каждый несёт свой узелок» – у него совесть нечиста; у каждого свои заботы. Этот фрагмент может иметь оба толкования – шутка вполне в духе Брейгеля.
56. «Целовать дверной замок» – влюблённый, получивший отставку, либо «поцеловать замок» – не застать девушку дома. Заслуживающий внимание пассаж находится в книге «Путешествие и плавание Панурга»: «После того, как им (молодым козам) обрезают уши, они становятся женского пола и называются козами причёсанными. Несколько раз они бывают так влюблены, что у них земля уходит из-под ног, как это происходит у влюблённых, которые зачастую целуют щеколду двери той, кого они считают своей возлюбленной».
57. «Упасть (перепрыгнуть) с быка на осла» – в XVI веке выражение имело два значения: совершать плохие дела; быть непостоянным, капризным.
59. «Выпускать стрелу за стрелой» – находить новое средство, играть козырной картой. В источниках, современных Брейгелю, можно найти ещё такое выражение: «Мы выпускаем лишь невозвратные стрелы».
60. «Там, где ворота открыты, свиньи бегут в посев» – когда дом без присмотра хозяев, слуги делают что хотят; кошка спит – мыши танцуют.
61. «Бегает как ошпаренный» – быть в больших заботах.
62. «Вывешивать плащ на ветер» – менять свои убеждения в зависимости от обстоятельств; плыть, куда ветер дует.
63. «Она смотрит вслед аисту» – она ленива, тратит время понапрасну, считает ворон.
64. «Рассыпать перья или зерно по ветру» – действовать непродуманно, беспорядочно; работать, не имея чётко поставленной цели.
65. «Большие рыбы пожирают малых» – могущественные угнетают слабых; съесть самому или быть съеденным.
66. «Ловить треску на корюшку» – жертвовать вещью малоценной, чтобы получить более дорогую; давать яйцо в надежде получить корову; ловко выуживать чей-то секрет.
67. «Не выносить блеск солнца на воде» – завидовать достатку или почестям, которые снискал другой.
68. «Плыть против течения» – быть противоположного мнения; поступать вопреки обществу; стремиться к своей цели, несмотря на препятствия.
69. «Тянуть угря за хвост» – дело, которое окончится, вероятнее всего, неудачей; иметь дело со скользким человеком.
70. «Из чужой кожи легко нарезать хорошие ремни» – быть щедрым за чужой счёт; пользоваться с выгодой имуществом другого.
71. «Кувшин ходит по воду, пока не разобьётся» – подвергать себя опасности; заканчивать плохо.
72. «Вешать куртку за забор» – отречься от духовного сана; бросить прежнюю профессию.
73. «Бросать деньги в реку» – выбрасывать деньги на ветер; неразумно растрачивать своё добро, быть расточительным.
74. «Справлять нужду в одну дыру» – неразлучные друзья, связанные общими интересами.
76. «Ему не важно, что чей-то дом горит, раз он может погреться» – законченный эгоист, его не волнуют беды ближнего; он греется у чужого огня.
77. «Таскать за собой колоду» – связываться с несговорчивым; делать ненужную работу.
78. «Лошадиные яблоки – отнюдь не фиги» – не стоит обольщаться, будьте реалистами, не надо принимать фонари за звёзды.
80. «Какая б ни была причина, но гуси ходят босиком» – если дела идут как идут, значит, на то есть причина; или: не задавай вопросов, на которые нет ответа.
81. «Держать парус в глазу» – быть настороже; не упускать ничего из внимания; держать нос по ветру.
82. «Справлять нужду у виселицы» – быть шалопаем, ничего не бояться и ни о чём не заботиться.
83. «Необходимость заставляет пуститься вскачь и старых кляч» – чтобы заставить кого-то действовать, нет лучшего средства, чем внушить ему страх.
84. «Когда слепой ведёт слепого, они оба упадут в яму» – когда незнанием руководит другое незнание, дело обернётся плохо.
85. «Никому не удаётся плутовать до бесконечности (без того, чтобы солнце это не обнаружило)» – всё тайное рано или поздно становится явным.

# data[].attributes.headline
Картина «Коронування Богоматері»

# data[].attributes.subject
Картина «Коронування Богоматері»

# data[].attributes.body
Янчук Вікторія 8-А
Дієго Веласкес (1599-1666)

Картина «Коронування Богоматері» була створена у 1645 році. На картині зображено коронування Діви Марії Святою трійцею. Велика подія відбувається на небесах, після Успіння Пресвятої Богородиці, яке вона повинна була гідно прийняти за свою чистоту, непорочність і святість. Полотно Веласкеса описує останній з епізодів її житія — кульмінацію, згідно римсько-католицької церкви. Пізніше подібні епізоди стали зображатися на стінах усіх християнських церков. Саме коронація робить Діву Марію Царицею Небесною. Ця подія відзначається католицькою церквою, у православ'ї існує тільки свято Успіння Богородиці. Веласкес зобразив на своєму полотні цю подію з особливою глибиною. Обличчя Богоматері наповнене світлом, смиренням і молитвою. Спаситель її син і Господь тримає вінок із квітів над її головою, який сповіщає про її вознесіння. Над їх головами художник зобразив божественне світло. Тепер Діва Марія стає по праву руку від Господа Бога і клопоче про грішників. Святий дух, якого зображають у вигляді голуба, осяває велика подія неймовірним світлом. Навколо літають ангели і херувими, радіючи і оспівуючи Царицю Небесну. Картина зачаровує. Як вміло підібрані фарби, прописані всі деталі. Своїм творінням Веласкес змушує нас замислитися про гріхи, перейнятися думками про сенс буття і перебування на цій землі. Картина зображена по всіх християнських канонів. Веласкес був дійсно генієм живопису в будь-яких її проявах, залишивши найбільше спадщину, які століттями залишається в серцях тих, хто стикається з його творчістю.

До цього часу Веласкес був вже досить відомим. Він міг писати картини в різних стилях: жанрова живопис, релігія, історія, міфи. Веласкес володів особливим почерком, який був притаманний тільки його руці. Також він є представником Золотого віку іспанського живопису.

# data[].attributes.headline
Картина «Сад любові»

# data[].attributes.subject
Картина «Сад любові»

# data[].attributes.body
Янчук Вікторія 8-А
Пітер Пауль Рубенс (1577-1640)

Картина «Сад любові» написана в 1632 році.

Перед нами картина Рубенса, написана для себе, а не для продажу. У віці 53-х років художник знову знаходить любов до зовсім юною, 16-ти річній Олені Фурман. Після декількох років вдівства його життя знову наповнюється радістю та сімейної гармонією, незважаючи на велику різницю у віці з молодою дружиною. Саме тому особи всіх жінок на полотні художника нагадують обличчя його коханої – красиво окреслені очі, пухкі губи, червоні щоки, пишні форми.

Зовнішність обох чоловіків на картині також нагадує більш ранні автопортрети Рубенса – в обох іспанські борідки і кучеряве волосся. Майстер, немов намагаючись зупинити мить, відобразив багаторазово себе та свою молоду дружину. Перед нами не палкий юнак в обіймах коханої, а вже зрілий, навчений життєвим досвідом, і все ж, неймовірно щасливий Рубенс.

Під стати закоханим і навколишній пейзаж – літають над їх головами амури, голуби і, в правій частині полотна, храм Юнони, античної богині, покровительки шлюбу.

Фіналом картини можна вважати чоловіка і жінку справа, що сходять по щаблях – вона тримає в руках перо павича, як знак доконаного шлюбу, він же ось-ось зачепить ногою маленьку собачку, і пролунавший вереск, виведе всіх присутніх зі стану томної меланхолії.

Пітер Пауль Рубенс відомий, як пейзажист та портретист епохи Бароко. Саме ця картина була написана маслом на полотні.

# data[].attributes.headline
Картина "Флора" 

# data[].attributes.subject
Картина "Флора" 

# data[].attributes.body
Янчук Вікторія 8-А
Тиціан Вечелліо (1477-1576)

Картина "Флора" була створена близько 1515-1517 рр.

Про те, хто зображений на картині, здавна сперечаються. Один час вважалося, що це дочка художника Пальми Старшого, йому приписувалося і сам твір, потім, коли воно знову було визнано роботою Тиціана, суперечки про героїню картини продовжилися. Деякі ототожнили зображену дівчину з Флорою, римською богинею квітів, на що можливо вказує букетик в її руці. І весь вигляд цеї юної, квітучої, мрійливої дівчини з розпущеним волоссям, у білій сорочці, що спадає з одного плеча і справді асоціюється з античною богинею. В той же час - це портрет реальної жительки, венеціанки, з золотистим, за тодішньою модою, волоссям і світлою бархатистою шкірою. Цілком можливо, що молодий Тиціан малював її, фантазуючи на тему античності, і вийшов живий, повнокровний і одночасно піднятий над реальністю образ.

Тиціан - незвичайний портретист. Тиціан малював досить вдалі портрети, не маючи перед очима “живого оригіналу”. А сама картина «Флора» виконана у надзвичайно важкій техніці.

# data[].attributes.headline
Рембрант ван Рейн

# data[].attributes.subject
Рембрант ван Рейн

# data[].attributes.body
Бурлак Олександра 8-А

# data[].attributes.headline
Матіас Грюневальд  "Изенгеймский вівтар"

# data[].attributes.subject
Матіас Грюневальд  "Изенгеймский вівтар"

# data[].attributes.body
Глотова Олександра

Матіас Грюневальд (1470 -1528) — останній великий художник Північної Готики, чиї твори на релігійні теми досягли небувалої виразності, а інтенсивний колорит його произведениий підвищує емоційне сприйняття художніх образів майстра.
Изенгеймский вівтар — головний і самий знаменитий твір німецького художника Північного Відродження Маттіаса Грюневальда і шедевр німецької живопису, в даний час зберігається в музеї Унтерлинден на території домініканського монастиря в ельзаському місті Кольмарі у Франції.

# data[].attributes.headline
Ян Провост "Богородиця у славі"

# data[].attributes.subject
Ян Провост "Богородиця у славі"

# data[].attributes.body
Глотова Олександра

Фламандський художник Ян Провост народився в 1465г. і все життя прожив у Фландрії. Згадки про майстра Яна Провоста є в документах 1493 року, що зберігаються в антверпенської ратуші. А в 1494 році майстер переїхав в Брюгге.

Більшість картин Яна Провоста — релігійного характеру. На жаль, значна частина творів не збереглася, і відтворити повну картину його творчості майже неможливо.

В зборах Державного Ермітажу є один твір пензля Яна Провоста — «Богородиця у Славі», написаний на дерев'яній дошці в техніці олійної фарби.Ця величезна картина зображує оточену золотим сяйвом діву Марію, яка стоїть на півмісяці у хмарах. На руках її — немовля Христос. Над нею літають у повітрі Бог-Отець, Дух Святий у вигляді голуба, і чотири Ангела. Внизу — уклінний цар Давид з арфою в руках і імператор Август з короною і скіпетром. Крім них, у картині зображені сивіли (персонажі античної міфології, пророкує майбутнє і тлумачать сни) і пророки. У руках однієї з сивіли сувій з написом «Лоно діви буде порятунком народів». В глибині картини видно вражаючий за своєю тонкощі і поетичності пейзаж з міськими будівлями і портом. Весь цей складний і теологічно заплутаний сюжет був традиційний для голландського мистецтва. Навіть присутність античних персонажів сприймалася як своєрідна спроба релігійного виправдання античної класики і нікого не дивувало. Те, що здається нам складним, сприймалося сучасниками художника з легкістю і було своєрідною азбукою в картинах.

# data[].attributes.headline
Сікстинська Мадонна

# data[].attributes.subject
Сікстинська Мадонна

# data[].attributes.body
Глотова Олександра

Видатний художник Відродження Рафаель Санті (1483 - 1520) замолоду жив і працював у Флоренції, де створив багато своїх кращих картин. Згодом його запросили до Рима. Тут Рафаель писав портрети, розписував фресками палаци і церкви Ватикану.

Мистецтво Рафаеля радісне й щасливе, дихає спокоєм. Збереглося багато картин Рафаеля із зображенням мадонн. Найвизначніша картина Рафаеля - "Сікстинська мадонна" написана для монастиря св. Сикста в одному з невеликих італійських міст. Цей геніальний твір сповнений великою любові до людей: художник прославив у ньому людину, здатну заради щастя інших принести в жертву найдорожче - свою дитину.

# data[].attributes.headline
Картина "Нічна варта" 

# data[].attributes.subject
Картина "Нічна варта" 

# data[].attributes.body
голландського художника єпохи Відродження Рембранта ван Рейна (1606-1669р) створена у 1642р. На ній зображені мушкетери,що виходять із темного дворика. Характерна для стилю художника майстерно-передана гра світла й тіні.

# data[].attributes.body
Мар'янович Марія
Автопортрет Леонардо да Вінчі, портрет створений художником у віці 60 років. Власне, це малюнок на папері, розміром 34,3 x 24,5 см, сангіна, перо. Серед усіх малюнків Леонардо да Вінчі вищим досягненням художника може вважатися виконаний в останні роки життя туринський автопортрет. Це образ людини величезної внутрішньої мощі, але риси його особи несуть на собі відбиток гіркоти, породженої не тільки важкою особистою долею, але і трагедією епохи.

# data[].attributes.headline
Картина «Притча про сліпих»

# data[].attributes.subject
Картина «Притча про сліпих»

# data[].attributes.body
Мар'янович Марія

.Геніальний дар узагальнення і вміння висловити драматичну колізію або іносказання через ритміку жестів і руху досягли своєї вершини в картині Пітера Брейгеля «Притча про сліпих». У різних стадіях падіння фігур сліпих, наступних за сліпим ж і спіткнувшись поводирем, в невблаганною логіці цього падіння, в особах-масках з порожніми очницями, хто дивиться на ясне денне світло, втілився образ людства, що спотикається у темряві. Це ясне і трагічне усвідомлення неминучості долі і часу, почуття грандіозності світобудови і розуміння реального місця людини в ньому, роблять Брейгеля одним з найбільших художників-мудреців в мистецтві Північного Ренесансу

# data[].attributes.headline
Завдання для 8 класу

# data[].attributes.subject
Завдання для 8 класу

# data[].attributes.body
На цій дошці розмістити цікаву інформацію про двох діячів європейського відродження: один з Італійського Відродження, другий з Північного відродження, третій на вибір. Повторюватися НЕ можна! Лінк на Вікіпедію не зараховується