# data[].attributes.headline
האם החרם הצליח

# data[].attributes.subject
האם החרם הצליח

# data[].attributes.body
כרגע החרם לא עוזר כי יש מדינות שמפרות את החרם כמו רוסיה או סין
אנשים עדיין מוצאים דרכים להביא אוכל ונשק לצפון קוריאה, החרם מצליח חלקית כי החיים בצפון קוריאה עדיין רעים מאוד וזה משפיע מאוד על האזרחים הרגילים.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
צפון קוריאה, היאונסאו לי אולצה לצפות בהוצאות להורג, לדווח על עבירות מפוברקות של חבריה ולחפור מנהרות למקרה של מתקפה גרעינית. אבל לי וחבריה לכיתה גדלו משוכנעים שהם חיים "במדינה הנפלאה ביותר על פני האדמה", מדינה שמנוהלת על ידי מנהיג אלוהי וטוב לב שאותו הם אהבו בדרך שבה ילדים רבים אוהבים את סנטה קלאוס.
עוד חדשות בעולם :

רק כשעזבה את צפון קוריאה בגיל 17 היא החלה לגלות את ממדי הזוועות האמתיים שחולל המשטר הצפון קוריאני, שפיטם אותה בתעמולה מאז שנולדה. בספר זכרונות שפרסמה אתמול (יום ה') בלונדון, מספקת לי הצצה נדירה למציאות הביזארית והאכזרית של חיי היום-יום במדינה המסוגרת ביותר על פני האדמה. "לעזוב את צפון קוריאה זה לא כמו לעזוב כל מדינה, זה יותר כמו לעזוב יקום אחר", היא כותבת בספרה "הילדה עם שבעה שמות", "כמעט 70 שנה אחרי הקמתה היא נשארת סגורה ואכזרית כתמיד".

לי, כיום פעילת זכויות אדם החיה בדרום קוריאה, גדלה בהייסן, קרוב לגבול הסיני. הייתה לה משפחה קרובה עם מגוון של קרובי משפחה צבעוניים כולל "דוד אופיום", שהבריח הרואין צפון-קוריאני לסין. כל חיי המשפחה שלה התנהלו מתחת לדיוקנאות של מייסד צפון קוריאה הנערץ קים איל סונג ובנו השליט המנוח קים ג'ונג איל, שחייבים להיות תלויים בכל בית. מי שלא מנקה את התמונות האלה או לא דואג להן - עלול להיות מואשם בעבירה פלילית שבצדה עונש.

בארוחות הערב הקפידה לי כנדרש להודות "לאב הנכבד, המנהיג קים איל-סונג" על האוכל, ורק אחר כך היה מותר לה להרים את הצו'פסטיקס. מצבה של משפחתה היה טוב, ועבודתו של אביה בצבא צפון-קוריאה אפשרה למשפחה לחיות בלי מחסור באוכל, אבל אכזריות ופחד ניבטו מכל עבר. אפילו הרמז הקלוש ביותר לחוסר נאמנות פוליטי יכול היה לגרום להעלמתה של משפחה שלמה - סבים וסבתות, הורים וילדים. "משפחה שמישהו בה היה נחשד בחוסר נאמנות - היו מקיפים את ביתה, מעלים אותה על משאית בלילה - ואחר כך היא לא הייתה נראית שוב לעולם".

כשלי נכנסה לתקופת ההתבגרות שלה נעצר אביה על-ידי המשטרה החשאית. בהמשך הוא שוחרר לבית החולים, אחרי שהוכה קשות, אבל הוא מת מיד אחר כך. נסיבות מותו נותרו בלתי ברורות. לי אומרת כי אחת הטרגדיות של צפון-קוריאה היא שכולם עונדים מסכה: "אדיבות כלפי זרים היא דבר נדיר בצפון קוריאה. יש סכנה בעזרה לאחרים", היא כותבת בספרה, ומסבירה שלא ניתן לדעת מיהו מודיע של המשטר.

הוצאות להורג בפומבי שימשו את המשטר כבר אז כאמצעי להטיל משמעת על העם כולו. בהוצאה להורג הראשונה בחייה צפתה לי כשהייתה בת שבע. היא מספרת כי אחרי מותו של מייסד המדינה קים איל-סונג ב-1994 שורה של אנשים הוצאו להורג רק משום שלא התאבלו עליו מספיק.

עוד סיפורים מעניינים בעמוד הפייסבוק של ynet חדשות בעולם

באמצע שנות ה-90 סבלה צפון קוריאה מרעב כבד שבו גוועו למוות כמיליון בני אדם. ברמז הראשון למשבר נתקלה לי כשאמה הראתה לה מכתב שקיבלה מאחות של עמיתה שלה שחיה במחוז סמוך: "כשתקראו את המכתב הזה, חמשתנו כבר לא נהיה בחיים", נכתב שם. האישה הסבירה שהמשפחה שוכבת על הרצפה ומחכה למותה, אחרי שלא אכלה במשך שבועות ארוכים.

לי, שעדיין האמינה אז כי היא חיה במדינה המשגשגת ביותר בעולם, הייתה המומה. כמה ימים אחר כך היא נתקלה באם צעירה ורזה להחריד ששכבה ברחוב עם תינוק בזרועותיה. היא הייתה על סף מוות, אבל איש לא עצר. מקבצי נדבות החלו להופיע בעירה וגופות הופיעו בנהר. "ריח הגופות הנרקבות נישא בכל מקום", היא מספרת.

בספר שלה מתארת לי כיצד בנסיעתה ברכבת לבקר קרוב משפחה היא חזתה ב"גיהנום". היא ראתה אנשים מדדים כמו "חיים-מתים". בעיר המהונג ראתה אנשים שסבלו מהזיות מרוב רעב ואחרים שנפלו מתים ברחובות. המשטר הצפון-קוריאני טען כי הרעב נגרם כתוצאה מהסנקציות שהטילה על המדינה ארה"ב, אבל בהמשך גילתה לי את האמת: הרעב נגרם כתוצאה מקריסת ברית המועצות, זו שסייעה לצפון-קוריאה במזון ובדלק. הפסקות חשמל הפכו יותר ויותר תכופות, ובלילה לי הייתה מביטה אל מעבר לנהר ורואה את האורות המנצנצים של סין. היא הייתה חושבת על הניגוד החד בינם לבין חשכת עירה.

היא החלה להתעניין עוד יותר בנעשה מחוץ לצפון קוריאה בעקבות הצפייה בטלוויזיה הסינית דרך הלוויין, צפייה שנעשתה כמובן בניגוד לחוק. בלילה חורפי אחד של 1997 היא התגנבה אל מחוץ לביתה, וחצתה את הנהר הקפוא ליד הבית שלה בעזרת שומר ידידותי. בתחילה היא לא התכוונה בכלל לערוק מצפון קוריאה - היא רק רצתה לראות מהי סין. כשאמה הצליחה לגלות בסופו של דבר שבתה נמצאת בביתו של קרוב משפחה בסין, מילותיה הראשונות בטלפון היו: "אל תחזרי".

אלא שגם סין לא הייתה בטוחה. לי חיה בפחד שיגלו אותה ויגרשו אותה בחזרה לצפון קוריאה, שם הייתה עלולה להתמודד עם עונש מאסר ואפילו גזר דין מוות. כדי לשרוד היא שינתה את שמה אין ספור פעמים, ומכאן נובע גם שם ספרה. היא חמקה בקושי מנישואים, כמעט הפכה לזונה בבית בושת, נחטפה על ידי כנופיית פושעים ונתפסה ונחקרה על ידי המשטרה. בסופו של דבר היא הצליחה לשכנע את השוטרים שהיא סינית, הודות לשליטתה הטובה בשפה ולתושייתה.

אחרי שנים של בריחה היא הגיעה לדרום קוריאה, המעניקה מקלט לפליטים מצפון קוריאה. אבל היא התגעגעה נואשות למשפחתה. במבצע נועז היא חזרה

לגבול הצפון-קוריאני כדי לחלץ את אמה ואת אחיה ולהוביל אותם אלפי קילומטרים דרך סין ולאוס - עד לדרום קוריאה.

מאז שהתיישבה בדרום קוריאה הפכה לי לפעילה למען זכויות אדם בצפון קוריאה ולענייני פליטים, ונאמה באו"ם ובוועדה האמריקנית לזכויות אדם. השם שבו היא משתמשת כיום אינו זה שניתן לה בלידה, אבל גם לא זה שהנסיבות אילצו אותה לאמץ לעצמה. "זה שם שנתתי לעצמי כשהגעתי אל החופש", היא כותב בספרה, "היאון פירושו 'שמש', 'סאו' פירושו מזל טוב. בחרתי בשם הזה כדי שאחיה את חיי באור ובחום ולא אחזור לצל".

# data[].attributes.attachment_link.title
רעבים מוכי הזיה, תליות בכיכר: החיים שלי בצפון קוריאה

# data[].attributes.attachment_link.description
גם כשראתה הוצאות להורג בגיל 7, גם כשאביה הוכה למוות וגם כשחפרה מנהרות למתקפה גרעינית, היאונסאו לי הייתה בטוחה שהיא חיה במדינה הכי נפלאה על פני האדמה.

# data[].attributes.headline
המנהיג של צפון קוריאה

# data[].attributes.subject
המנהיג של צפון קוריאה

# data[].attributes.body
קים ג'ונג און

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
This week there's been a lot of noise surrounding its nuclear programme.

It's because leader Kim Jong-un says his country's weapons should be ready to use "at any time". So is that true?

And what of all the other claims about enforced haircuts and unicorns?

Asia expert John Nilsson-Wright helps us sort out the facts.

'North Korea is about to nuke us all'

No. This isn't true, despite the country's recent threats.

"It's classic North Korean behaviour to talk things up when they feel threatened," Nilsson-Wright tells Newsbeat.

"The fact that they've tested a crude nuclear device four times is obviously a reason to be worried, but that's very different from believing they're going to drop a bomb.

"I think most analysts don't think they're at the stage where they can put a nuclear bomb on a missile."

'Kim Jong-un doesn't know what he's doing'

His barber might not, but he does according to Nilsson-Wright.

"We should take any North Korean leader seriously. They have a million men in their army, a nuclear programme and a chemical weapons stockpile.

"The cartoon image of him being bad, mad and dangerous is only partially right.

"North Korean leaders are rational.

"They know attacking the South will invite instant retaliation from the US and the South and North Korea will swiftly disappear.

"Kim Jong-un is not crazy."

'There are no elections'

Wrong again. There are, although there's only ever one candidate on the ballot paper.

You can theoretically vote against that person by scratching out their name, but if you like being alive it's not recommended.

"The cost of doing that in terms of your own personal security is a huge risk," says Nilsson-Wright.

Unsurprisingly pretty much everyone who can vote does, and the winning candidate tends to get 100% of the vote.

'You can't leave'

Travel agents don't do big business in North Korea, but it is possible to leave.

Basically, the state doesn't like people leaving in case they never come back.

Some students are allowed to go and study abroad, but there is a strict rulebook.

"Invariably they travel in pairs," says Nilsson-Wright.

"It's a means to moderate one another. And they leave their family members behind as sort of hostages.

"If anyone is minded to leave or defect, the state will think of nothing of punishing their family members."

'It's 2016'

Bizarre as it may sound, it's not 2016 in North Korea.

It's 104.

The country bases its calendar on the date of birth of their former supreme leader Kim Il-Sung which was 15 April 1912.

'Everyone has the same haircut'

"There's reportedly pressure on men to copy the style of the current leader," says Nilsson-Wright.

Though it's thought men can choose from a list of styles when they go to the barbers, even if they are all slight variations on a short back and (very short) sides.

'They don't drink'

Many things are banned by the state, but booze certainly isn't one of them.

"They are very serious drinkers," says Nilsson-Wright.

"They like to drink. They like to sing. And they like to take part in North Korea's equivalent of karaoke."

Marijuana isn't legal though, despite some reports.

'There's no such thing as unicorns'

There is... if you believe North Korea's state media.

Back in 2012 the government's mouthpiece claimed scientists had "reconfirmed" the burial site of the unicorn ridden by King Dongmyeong, the founding father of the ancient Korean kingdom of Goguryeo.

According to the report, the unicorn's grave was rediscovered near a temple in the capital Pyongyang.

And as far as we're concerned we're taking this one at face value. Long live the unicorn.
John Nilsson-Wright is head of the Asia programme at Chatham House and a lecturer at the University of Cambridge. Find us on Instagram at BBCNewsbeat and follow us on Snapchat, search for bbc_newsbeat

# data[].attributes.attachment_link.title
Eight things people get wrong about North Korea

# data[].attributes.attachment_link.description
This week there's been a lot of noise surrounding its nuclear programme. It's because leader Kim Jong-un says his country's weapons should be ready to use "at any time". So is that true? And what of all the other claims about enforced haircuts and unicorns? Asia expert John Nilsson-Wright helps us sort out the facts.

# data[].attributes.headline
חרם כלכלי וצבאי על צפון קוריאה

# data[].attributes.subject
חרם כלכלי וצבאי על צפון קוריאה

# data[].attributes.body
בצפון קוריאה יש דיקטטורה גדולה, ושאר העולם לא אהב את זה.
אז הא"ום החליט לא להכיר בצפון קוריאה כמדינה ולא לשלוח להם קצבאות, וגם אסר לשלוח אוכל ונשק עד שצפון קוריאה תתנהג בצורה טובה יותר