# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.title
Нове положення про атестацію педпрацівників – громадське обговорення МОН

# data[].attributes.attachment_link.description
Міністерство освіти і науки пропонує для громадського обговорення проєкт Положення про атестацію педагогічних працівників. Про це написали на сайті міністерства.

# data[].attributes.attachment_link.embed_code
Нове положення про атестацію педпрацівників – громадське обговорення МОН

# data[].attributes.attachment_link.title
Національний EdCamp для радості "Тримай п'ять, освіто!" 2021

# data[].attributes.attachment_link.description
Share your videos with friends, family, and the world

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Нова українська школа | Веб-ресурс НУШ

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
"Натуральна терапія спирається на натуральний розвиток дитини з ООП. Тобто на те, як вона має розвиватися сама. Втручання є, але воно відбувається в натуральному середовищі. Під час спілкування, купання, прийомів їжі, самообслуговування, ігор, дитина навчається всьому, що їй необхідно", - починає психологиня в приватній практиці, інклюзивна тьюторка, спеціалістка дошкільної освіти Денверська модель раннього втручання - частина натуральної терапії для дітей з порушеннями розвитку. Нині вона рекомендована для дітей до 4 років, однак найближчим часом її планують радити для роботи з дітьми до 12 років. Це - нова для України методика. За словами Анастасії, на останніх конференціях з поведінкової терапії триває активне обговорення про цінність засад натуральних терапій. Тому, фактично, йдеться про принципи майбутнього інклюзії. До того ж цікаво, що модель робить велику ставку не на зміни дитини, а на зміни системи. Себто спочатку дорослому треба змінитися, аби допомогти зростати дитині. Інакше - ніяк. Анастасія навчалася у Каліфорнійському педагогічному університеті та є психологинею, яка має право використовувати в роботі підходи Денверської моделі. У тексті вона спирається на авторів Саллі Роджерс і Джеральдин Доусон. Текст стане у пригоді вчителям, асистентам учителя й психологам, які працюють з дітьми з ООП і хочуть застосовувати нові практики й підходи у своїй роботі. Анастасія Абманова.
ЩО ТАКЕ НАТУРАЛЬНА ТЕРАПІЯ

Основний компонент евристичного навчання й натуральної терапії - це сенси. З 6 років нейротипова дитина сама починає будувати сенси, а дітям з порушеннями розвитку треба допомогти. Тобто дорослі вибудовують структуру сенсів для дитини.

Наприклад, є дослідження, які свідчать, що на відміну від нормотипових дітей, в яких навички імітації (вміння повторювати за дорослими) формуються з перших місяців життя, у дітей з аутизмом є складнощі з розвитком соціального мозку. А внаслідок цього - складнощі з імітацією.

До того ж Анастасія розповідає про таке дослідження: нейротиповим дітям і дітям з аутистичним спектром, показували фотографії людини й іграшки. В нейротипової дитини емоційну реакцію викликала фотографія людини. А в дитини з аутизмом - фото іграшки. Після трьох років натуральної терапії за Денверською моделлю діти набули навичок реакції на людину. Тобто для того, щоби закласти базу для можливості навчатися, дитині треба бути в контакті з іншими людьми.

"В європейських і скандинавських школах давно знають, що взаємини - це найголовніше у взаємодії з дітьми. Наприклад, в Ізраїлі роблять величезний акцент на взаєминах. У них немає атестату про закінчення школи - а є атестат зрілості. А для того, щоби психіка до закінчення школи була зрілою, треба дати дитині можливість здобути різний досвід", - наголошує психологиня.
"Популярна директивна модель, де вчитель однобічно презентує інформацію учням, значно менше мотивує дітей. Оскільки немає діалогу та емоційної включеності. Згідно з Денверською моделлю, дитина має вибудовувати власні сенси. І якщо вона справді зацікавлена в чомусь, має внутрішню мотивацію, то її не треба ніяк заохочувати.
ЩО ВАЖЛИВО ДЛЯ ДЕНВЕРСЬКОЇ МОДЕЛІ

Дорослий здатний адекватно реагувати на збудження та емоційний стан дитини. Найкращий показник - коли за якийсь час взаємодії з дитиною дорослий може контролювати збудження, яке піднімається. Тобто коли дитина починає голосно говорити, підстрибувати тощо. Тоді, наприклад, можна запропонувати робити якісь моторні дії: щось намалювати чи написати. Не слід, наприклад, пропонувати працювати один з одним у такій ситуації.

Якість спільної взаємодії. Це - про те, що дорослий разом з дитиною може брати участь в навчальному процесі, що вони чергуються, змінюють ролі, що є діалог.

Наприклад, якщо ми розповідатимемо щось біля дошки інтерактивно, залучатимемо досвід дитини, ставитимемо запитання, пропонуватимемо вносити пропозиції, то в неї буде сенс навчатися", - каже Анастасія.

Здавалося б, з дітьми з ООП це важко робити. Однак, наприклад, можна виконувати щось по черзі - це спрацює. Тобто ви не даєте дитині інструкцію, а пропонуєте спробувати зробити щось разом. А якщо є контакт і підтримка, то будь-яку складність здолати значно легше.

Таким чином у дитини ростуть навички адаптації - вона легше впорається з тим, що щось не вдається. Якщо дитині з ООП щось не вдалося, треба запропонувати легше завдання. Учитель не має прагнути досягти ідеального результату, натомість має прагнути розширити зону найближчого розвитку.

Наприклад, якщо людина не вміє писати букву "Я", її не треба вчити одразу писати всю літеру. Спочатку варто навчити писати гачок і кружечок. Тоді дитина розумітиме, що вчитель поряд не для того, щоби навантажити її нервову систему складними завданнями - а для того, щоби разом щось зробити й допомогти.

Вплив дорослого на мотивацію, аби привернути увагу дитини до заняття. Наприклад, якщо ми вивчаємо точну формулу, можна вигадати творчий контекст, аби дитині було легше засвоїти інформацію і щоб їй було цікаво.

Важливо, щоби дитина також відчувала, що в неї є свобода вибору. Наприклад, могла обрати серед двох завдань, яке їй подобається більше. Як-от у нас є мета навчити дитину складанню, тоді можемо запропонувати 2 варіанти завдання: скласти іграшки ведмедиків чи мишок.
"Якщо треба досягти якогось конкретного результату, вчитель має зрозуміти, які підказки можна надати. Можливо, підтримати чи змінити завдання, розкласти складне на маленькі кроки.
Якщо йдеться про старших дітей, можна запитати: "Як тобі легше зробити доповідь? Записати подкаст, написати чи зробити презентацію?". Як каже Анастасія, це - не історія про те, що дорослий втрачає владу над процесом, це - ознака професійності.

Вміння підкріплювати ініціативу дитини. Якщо ми даємо творче завдання, в якому дитина може проявити свої здібності, важливо помітити, що їй вдалося й не оцінювати кінцевий результат.

Якщо йдеться про творчі завдання, то результат ніколи не можна оцінювати "красиво, некрасиво", "правильно, неправильно". У моїй практиці була історія про те, як хлопчикові поставили двійку за те, що він намалював Діда Мороза в синьому костюмі, а не в червоному, як прийнято. Так не можна. Це - зовсім не про підкріплення ініціативи", - пояснює психологиня.

Чутливість дорослого до комунікативних сигналів дитини. Йдеться про емоційний відгук. Як-от: "О, так, це цікаво, я тебе почув, підтримую тебе". Але не треба говорити: "О, який ти молодець, на тобі цукерку" - тоді дитина орієнтується тільки на отримання задоволення, а не на сенси. Орієнтація на сенси - це коли я відчуваю задоволення від того, що щось відбулося.

Коли ми кажемо: "Ого, яке яблуко ти намалював! Як ти поєднав червоний з жовтим! А в ньому живе черв'ячок?", то розширюємо розуміння дитини, пропонуємо їй піти далі. Ми не кажемо просто "молодець", а замість оцінки розширюємо діалог, спонукаємо розширювати межі завдання. Тоді зацікавленість буде натуральною.

Якщо дитина сидить в кінці класу, позаду всіх, піднімає руку, а її ніхто не помічає, вона фруструє, відчуває невдачу, пояснює собі, що з нею щось не так. Коли Анастасія працювала асистенткою вчителя й тьюторкою, зауважувала, що дітей з ООП дуже часто не помічають.

Їхні способи комунікації можуть бути не надто інтенсивними, менш вмілими, не такими гнучкими та яскравими. Але важливо зрозуміти: якщо ми не реагуємо на комунікацію дитини, сенсу повторювати цю поведінку дитині немає. Натомість важливо підкріплювати щиро, звертаючи увагу.

"Наприклад, нещодавно в мене була друга зустріч з хлопчиком, який має складнощі з контактами й потребує інклюзивного навчання. Він приніс мені намисто й картинку, які зробив сам. А перед тим мені казали, що він з багатьма нянями не зміг працювати. А тут після однієї зустрічі він мені щось дарує... Сенс в тому, що для мене велика цінність, аби бути у взаєминах, тобто щоби помічати дитину, чути її, розуміти, вміти слухати й довіряти їй. І хлопчик це відчуває", - ділиться психологиня.
"У мене був хлопчик, який не помічав інших дітей. Тоді я постійно намагалася наголошувати на задоволенні від контакту з іншими: "О, подивися, у нього зошит з зображенням робота. Ти ж також любиш роботів?! Попроси в нього подивитися". Я створювала умови, де він може підтримати свою комунікацію. Зрештою, він мені розповідав, що до нього прийде друг, а він спік для нього пиріг".

Розуміти завдання розвитку дитини. Для цього треба мати індивідуальну програму розвитку й, виходячи з цього, розуміти, як будувати та підтримувати комунікацію.

Також важливо: якщо дитина має патерни комунікації, то важливо запропонувати їй комунікувати інакше. Наприклад, ми бачимо, що дитина вміє гратися й має навички гри, але не вміє робити це в парі. Тоді можемо спробувати навчити її робити це на фізкультурі, коли, окрім всього, є інші елементи взаємодії, як-от м'яч.

Учитель має помічати динаміку, якщо змінюється атмосфера в класі. Якщо в класі з'явився булінг, неприйняття, соромлення, учитель не підтримує комунікацію з дітьми, не заохочує їх спілкуватись одне з одним, критикує, сварить, засуджує дітей, обговорює дітей при дітях чи батьках, - це треба виправляти.

Натомість треба запрошувати дітей до розмови: "Слухай, мені сьогодні здалося, що тобі було важко на математиці. А ти як вважаєш?". А ще працює шкала самооцінювання дітей, наприклад: "Як тобі здається, ти впорався із завданням? На одну квіточку чи на 10? На зелений чи на червоний колір?". Тут важливо, щоби дитина сама провела ретроспективу, а ми допомогли їй, зрозуміли разом, де треба підтимка.

Важливо давати дитині вибір, а потім не говорити, чого дитина не зробила, але наголошувати на тому, що зробила. Наприклад: "Дивись, ти зробив 5 прикладів!". Якщо це не все завдання, важливо зупинитись на тому, що вже вдалось, "пожити" в своєму досягненні і поступово рухатись у найближчу зону розвитку: "Спробуймо сьогодні зробити 7".

Дитина може сказати, що не хоче, почати вередувати. Тоді кажемо: "Гаразд, я тебе чую. Але ти все одно молодець, бо зробив 5! А якщо б ми робили шостий, то ти б обрав робити приклад на ділення чи множення?".

Так ми перебуваємо в контакті з дитиною, чуємо її, реагуємо й підтримуємо, кажемо: "Я з тобою, я тебе чую. І важливо рухатися далі. Подивимося, що в тебе не виходить - і перейдемо до наступного".

Критерії, за якими зрозуміло, що дитині цікаво:

1. Вона залучена у процес, ставить запитання, вносить пропозиції;

2. Коли дорослий щось коригує, дитина не засмучується, а сприймає це як співпрацю.

Важливо приділяти увагу тому, чи розуміють діти, як і про що ви говорите. Часто дорослі говорять з дітьми з ООП, як з нейротиповими дітьми. Й говорять дуже багато.

Анастасія розповідає про дієвий принцип "+1". Якщо є дитина, яка говорить одне слово, ми повторюємо це слово й додаємо ще одне. Він каже: "Автомобіль", а ми кажемо: "Автомобіль! Червоний автомобіль". Він каже: "Червоний автомобіль", а ми кажемо: "Червоний автомобіль їде". Він каже: "Червоний автомобіль їде", а ми кажемо: "Червоний автомобіль їде вгору!"
"У мене був хлопчик, якому було дуже важко на уроках музики. Ми виходили з класу. Тоді я подумала, що можу зробити, щоби йому стало легше. Зясувала, що він любить співати одну пісеньку, тому домовилася з учителькою про таке: хлопчик приходив на перші 10 хвилин уроку, співав пісеньку, діти йому аплодували. І ми йшли.
Тобто якщо дитина каже тільки "червоний автомобіль", ми не можемо сказати, що "червоний автомобіль їде вгору й везе пасажирів" - це дуже багато для її сприйняття. Треба пам'ятати, що розвиток соціального мозку, що відповідає за взаємини, - найслабший бік дітей з ООП. Якщо ми забагато говоримо, дитина просто перевантажується, як комп'ютер. Тоді починаються самостимуляції, викрикування, рухи руками й ногами.

Треба завжди запитувати себе: "Що я зробив для того, щоби це сталося?" і "Що я можу зробити для того, щоби цього не було?".

Згодом він сам захотів залишатися у класі, бо почав витримувати галас. Це сталося тому, що в нього з'явився сенс. Він був почутий і побачений. І це - наше завдання", - говорить Анастасія Абманова.

У роботі з дітьми з ООП треба багато разів повторювати щось, аби навичка закріпилася. Наприклад, є критерій, коли дитина в трьох іграх з чотирма різними дорослими робить одне й те саме однаково добре, - це показник, що інформація засвоїлася. Тому для засвоєння треба декілька разів давати схожі за принципом завдання.

Якщо ми хочемо, щоби дитина навчилася складати монетки в скарбничку, то треба розуміти, що основна мета - щоби дитина не просто складала їх, а моторна навичка "захвату". Тому ми можемо попросити поскладати ґудзики чи позбирати сірники.

"Водночас важливо ловити момент, коли треба ускладнити завдання. Є класний принцип - додавати 2. Наприклад, якщо ми хочемо, щоби дитина зробила 5 прикладів, треба дати їй 7. Тоді вона зробить 5 з 7. Це корисно, щоб залишалася різниця. Потім - 7 з 9. Це - принцип розвитку. Розумієте, це важливо, бо в нейротипових дітей потяг з пункту А в пункт Б їде без зупинок. А для дітей з ООП треба ділити шлях на зупинки". - пояснює психологиня.
"Коли я працювала тьюторкою, дітям в класі було не просто, як і вчителю. І їх треба було заохотити слухати, саморегулюватися. Тоді я вирішила намалювати людину на білому папері й сказала дітям, що поки вона - у місці, де нічого немає, і там людині нудно. Далі історія така: "Якось людина потрапила в парк атракціонів. Там є все: солодка вата, атракціони, діти, кульки, але намальована людина не знає, як цим користуватися. Їй дали кульку, вона вкусила її, і та луснула. Людина засмутилася. Тоді її помічає старша людина". Після цього я запитала в дітей: "А як намальованій людині допомогти користуватися всім, що є в парку?". І вони самі говорять, що треба розповісти про правила".

Дорослий має вміти привертати до себе увагу. Це здебільшого стосується молодших класів. Утім дорослим важливо "мати кролика в рукаві". Адже не буває такого, що діти мають хотіти читати буквар. Натомість учителям важливо завжди мати якийсь козир, цікаве заняття, інтерактив.

Якщо ми розуміємо, що дитині дуже важливо розвинути навичку, а вона відмовляється щось робити для цього, ми можемо працювати за принципом "Спочатку - потім".

Тоді можна розповісти дітям про закономірність: аби щось відбулося, треба зробити А, Б і В. Це усвідомлення дуже важливе. Наприклад, якщо ми знаємо, що діти люблять якусь гру, то можна сказати: "Добре, зараз ми зробимо це, а потім підемо грати в ту гру". Це не про те, що якщо ти не зробив того-то, то я тобі не дам щось. А про те, що так влаштований світ: що для того, щоби відбулося це, спочатку треба А і Б. Дитяча психіка незріла, і тому робота дорослого - налаштовувати процес, якщо він не відбувся сам.

Якщо дитина починає протестувати, спокійно кажете: "Я не можу, вибач. Це порушує наші домовленості. І це не тому, що я поганий чи я тебе не люблю - просто так не працює". Тут важливо спертись на свою експертність як дорослого і пояснити дитині максимально простою мовою.
"Здавалося б, ми маємо проговорювати й наголошувати на таких простих речах, як помічати дитину, давати їй вибір. Утім є специфіка, в якому середовищі ми живемо й де зростаємо. Деякі принципи можуть бути хоч і простими, але не очевидними. Важливо, що над всіма порадами й рекомендаціями має працювати команда, а не один учитель. Якщо вчителю не вистачає компетентних фахівців, він може сказати: "Так, я помічаю це і це, але не знаю, на якому рівні дитина, мені треба рекомендації фахівців, залучімо того і того".
ПРО ПРИНЦИПИ PRT, ФУНДАМЕНТАЛЬНІ В НАТУРАЛЬНІЙ ТЕРАПІЇ
Марія Марковська, "Нова українська школа" Усі фото: автор - luissantos84, Depositphotos

1. Давати підкріплення спроб. Підкріплення має бути напряму пов'язане з реакцією або поведінкою дитини. От дитина щось зробила, і ми не після уроку, а одразу намагаємося звернути увагу, похвалити, підкріпити.

2. Чергувати нові знання й навички з тим, що вже здобуто, щоби дитина відчувала свою успішність.

3. Не чекати від дитини постійного ідеального виконання всіх завдань.

4. Діяти по черзі - постійно ділити владу в процесі взаємодії. У кожного учня має бути можливість ввести щось у процес, щось запитати.

5. Давати інструкції і стимули чітко. Також можна давати візуальну підказку.

6. Упевнитися, що завдання включені до завдань розвитку дитини, що вона це може і що вона це сприйняла.

Бо вчитель має перебувати у своїй позиції - він не терапевт і не психолог. Він має враховувати нюанси, щоби будувати комунікацію та навчальний процес, але не може задовольнити всі потреби дитини самотужки", - завершує Анастасія Абманова.

# data[].attributes.attachment_link.title
Денверська модель раннього втручання. 17 принципів, як працювати | Нова українська школа

# data[].attributes.attachment_link.description
"Натуральна терапія спирається на натуральний розвиток дитини з ООП. Тобто на те, як вона має розвиватися сама. Втручання є, але воно відбувається в натуральному середовищі. Під час спілкування, купання, прийомів їжі, самообслуговування, ігор, дитина навчається всьому, що їй необхідно", - починає психологиня в приватній практиці, інклюзивна тьюторка, спеціалістка дошкільної освіти Денверська модель раннього втручання - частина натуральної терапії для дітей з порушеннями розвитку.

# data[].attributes.body
Конспекти уроків зв’язного мовлення, 4 клас

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
НВК 10 Бердичів

# data[].attributes.attachment_link.title
Мариняк Н.В. (учитель початкових класів).pdf

# data[].attributes.headline
Сайт вчителя початкових класів

# data[].attributes.subject
Сайт вчителя початкових класів

# data[].attributes.attachment_link.title
Сайт Мариняк Н.В.

# data[].attributes.attachment_link.description
Мариняк Наталія Василівна

# data[].attributes.headline
Науково-практична конференція "Педагогіка партнерства як основа розвитку суб'єктів освітньої діяльності в умовах НУШ"

# data[].attributes.subject
Науково-практична конференція "Педагогіка партнерства як основа розвитку суб'єктів освітньої діяльності в умовах НУШ"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
вчитель початкових класів вищої категорії,
учитель-методист,
заступник директора з навчально-виховної роботи
НВК "Школа - гімназія - ліцей" №10
м. Бердичів
Житомирська область, Україна

У статті розкрито сутність та принципи педагогіки партнерства як важливої складової реформування освіти; проаналізована роль учителя та його функції в реалізації даного підходу; узагальнено найбільш ефективні шляхи налагодження успішної співпраці з учнями та батьками на засадах партнерської педагогіки.В умовах реформування освітньої галузі кардинально змінюється зміст освіти: від знаннєвих пріоритетів до компетентнісного підходу. Не може залишатися без змін і шлях його реалізації, інструментарій впровадження. Застаріла авторитарна система взаємодії між учасниками освітнього процесу відживає, на зміну їй приходить партнерська взаємодія на засадах поваги, доброзичливості, довіри та відкритості. Саме такими характеристиками володіє педагогіка партнерства, що є ключовим аспектом у процесі становлення та розвитку Нової української школи, місія якої допомогти розкрити та розвинути здібності, таланти і можливості кожної дитини на основі партнерства між учителем, учнем і батьками [12].

Для координації, організації та впровадження такої взаємодії адміністрація і педагоги нашого освітнього закладу переглянули стиль, форми та методи співпраці з учнями та батьками, спрямувавши їх у русло активної діяльності усіх зацікавлених в успішному результаті учасників освітнього процесу. Утілюючи ідеї педагогіки партнерства, вчителі використовують у своїй роботі не тільки стандартні методи організації освітнього процесу, але в більшій мірі виявляють ініціативу і будують навчання і виховання таким чином, щоб "дитина була постійно залучена до спільної діяльності [9]". Також педагоги плідно працюють над змінною формату взаємодії з батьками на основі спільної відповідальності за гармонійний розвиток дітей.

Початкова школа НВК №10 є відокремленим підрозділом Всеукраїнської культурно-освітньої асоціації Гуманної Педагогіки, реалізує педагогічні ідеї Ш.О. Амонашвілі.

Реалізація гуманістичного підходу полягає в демократичному та людяному ставленні до дитини, забезпеченні їй права на вибір, на власну гідність, на повагу, права бути такою, якою вона є, а не такою, якою хоче її бачити вчитель. Педагогіка партнерства бачить в учневі "добровільного і зацікавленого соратника, однодумця, рівноправного учасника педагогічного процесу, турботливого і відповідального за його результати" [2, с. 38].

Сучасне навчання і виховання учнів у нашому закладі базується на засадах нової педагогічної етики, визначальною рисою якої є взаєморозуміння, взаємоповага та творче співробітництво вчителя та учня. Ця мораль утверджує не рольове, а особистісне спілкування (підтримка, співпереживання, утвердження людської гідності, довіра); зумовлює використання особистісного діалогу як домінуючої форми навчального спілкування, спонукання до обміну думками, вражень, моделювання життєвих ситуацій; включає спеціально сконструйовані ситуації вибору, авансування успіху, самоаналізу, самооцінки, самопізнання. Принципово важливою є орієнтація партнерської діяльності вчителя та учня на розвиток творчості - творчої активності, творчого мислення, "здібностей до адекватної діяльності в нових умовах" [6].

Для педагогіки партнерства гуманне ставлення до дитини лежить в основі діяльності педагога, оскільки це не можна замінити жодними технологіями чи освітніми трендами. Освітнє середовище - це та модель, яка формує у дитині певну поведінку. Тому колектив нашого закладу працює над створенням такого розвивального середовища, де б не було проблем з поведінкою дітей, агресією. У жовтні 2018 педагогічний колектив був нагороджений Золотою медаллю на X Міжнародній педагогічній виставці за авторську наукову-практичну роботу "Інноваційне освітнє середовище: нові виклики та сучасні рішення".

На роботі висвітленні форми і методи педагогічної взаємодії усіх учасників освітнього процесу, спрямовані на розвиток цілісної особистості, здатної на прекрасні вчинки, яка вміє навчатися впродовж життя, любити тих, хто поруч, реалізувати свої таланти. Якщо раніше вчитель лише давав готові відповіді на питання, то нині ця траєкторія змінилась. Сьогодні він допомагає учням сформулювати власні питання, вчить їх правильно ставити й шукати на них відповіді. Вчитель має робити виклики учням, мотивує їх добиватися більшого, надихає створювати, тобто виконує роль тьютора, (того, хто допомагає, індивідуально працює, виявляє освітні запити, планує освітню діяльність, організує рефлексію, проектує наступні кроки в освіті, застосовує методи навчання, заснованих на співпраці, активній участі дитини в навчанні).

Саме на розвитку творчості кожного учня засновані прийоми та методи технології ТРВЗ (теорії розвитку винахідницьких завдань), яку активно впроваджують останні роки педагоги нашого закладу. Ця технологія докорінно змінює стиль роботи з дітьми, робить їх вільними, вчить думати, шукати, розв'язувати свої проблеми самостійно, а головне - допомагає дорослим життєрадісно та винахідливо збуджувати інтерес дітей до творчості, виховує душу, здатну робити добрі і прекрасні вчинки [16, с. 9]. 29 січня 2019 року вчителі початкової школи взяли активну участь у конференції, що презентувала вчитель нашого НВК, тренер НУШ, Бойко Тетяна Миколаївна з теми: "ТРВЗ як інструмент розвитку критичного мислення та креативності учнів початкової школи", яка проводилась у межах Всеукраїнського Інтернет-марафону.

У нашому навчальному закладі педагоги створюють психологічний клімат, у якому сім'я вважається партнером в освіті, заохочується участь батьків у шкільному житті.

Батьківські збори в традиційному форматі, коли педагог виступає з критикою поведінки та навчальних досягнень учнів, абсолютно не виправдовує себе. Ми шукаємо нові шляхи співробітництва з батьками на партнерській основі. Замість лекційної форми проведення загальношкільних батьківських зборів двічі на рік оголошуємо офіційні дні відчинених дверей. Під час таких заходів організовуємо екскурсії школою, аби батьки переконалися, що для безпеки, здоров'я та розвитку їхніх дітей створені усі умови: відвідування їдальні, кабінету медичного працівника, бібліотеки, кабінету психолога, спортивної зали та унікального "Зимового саду". Батьки можуть бути присутніми на уроках, особисто спілкуватися з вчителями-предметниками, класними керівниками, які, у свою чергу, висвітлюють освітній прогрес кожного учня. Класні батьківські збори в НВК проводяться за потребою і мають активну форму співпраці.

Підсумовуючи викладене, робимо висновок, що педагогіка партнерства є надважливим інструментом для досягнення мети як початкової, так і середньої освіти - всебічного розвитку дитини "її талантів, здібностей, компетентностей" та наскрізних умінь, формування цінностей, розвиток самостійності, творчості та допитливості [11]. Переконані, що лише засобам й партнерських відносин учителів, батьків та учнів можна досягти бажаного освітнього результату.
Література

1. Василенко Л., Василенко І. Психолого-педагогічні основи інтерактивної взаємодії вчителя і учнів на уроках математики// Наукові записки [Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка]. Сер. : Педагогічні науки. - 2012. - Вип. 109. - С. 176-182.

2. Вишневський О. Теоретичні основи сучасної української педагогіки : Посібник для студентів вищих навчальних закладів. / О. Вишневський - Дрогобич : Коло, 2006. - 326 с.

3. Довіра до освіти починається з педагогіки партнерства, відкритості шкіл, поваги до кожної людини - заступник Міністра Павло Хобзей - [Електронний ресурс.] Режим доступу: https://mon.gov.ua/ua/news/usi-novivni-novini-2017-12-02-dovira-do-osviti-pochinaetsya-z-pedagogiki-partnerstva-vidkritosti-shkil-povagi-do-kozhnoy

4. Журба О. Технологія розвитку критичного мислення як засіб активізації пізнавальної діяльності учнів на уроках історії [Електронний ресурс.] - Режим доступу: http://moodle.zippo.net.ua/course/view.php?id=173

5. Закон України "Про освіту" від 05.09.2017 № 2145-VIII - [Електронний ресурс.] Режим доступу: http://zakon2.rada.gov.ua/laws/show/2145-19

6. Кравчинська Т. С. Педагогіка партнерства - основні ідеї, принципи та сутність// Підготовка керівних та педагогічних кадрів до реалізації Концепції Нової української школи: Збірник статей Всеукраїнської науково-практичної Інтернет-конференції, 6 квітня 2017 року. - Харків: Харківська академія неперервної освіти, 2017. - С. 85-88. - [Електронний ресурс.] Режим доступу : http://conf-hano.at.ua/load/zbirniki/elektronnij_zbirnik_materialiv/4-1-0-680

7. Кривонос О. М. Використання інформаційно-комунікаційних технологій в навчанні : навч. посібник / О. М. Кривонос. - Житомир : Вид-во ЖДУ ім. І. Франка, 2013. - 182 с.

8. Ніколенко Л. Педагогіка партнерства як умова реалізації завдань розвитку особистості дитини у контексті Нової української школи // Методист, 2018 - [Електронний ресурс.] Режим доступу: http://lib.iitta.gov.ua/710749/1/Ніколенко_Методист_Ст.%20Педаг.%20партнерства%20як%20умова.pdf

9. Нова українська школа: порадник для вчителя/ за заг. ред. Н. М. Бібік. - Київ: Літера ЛТД, 2018. - 160 с.

10. Онопрієнко О.В. Управління проектною діяльністю молодших школярів// Навчання і виховання учнів 4 класу: методичний посібник для вчителів. - К.: "Початкова школа", 2005. - С. 53 - 54.

11. Постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 87 "Про затвердження Державного стандарту початкової освіти - [Електронний ресурс.] Режим доступу: https://www.kmu.gov.ua/storage/app/uploads/public/5a8/de2/5e1/5a8de25e1504c877583228.doc

12. Розпорядження КМ України від 14.12.2016 № 988-р. Про схвалення Концепції реалізації державної політики у сфері реформування загальної середньої освіти "Нова українська школа" на період до 2029 року - [Електронний ресурс.]: Режим доступу: https://www.kmu.gov.ua/ua/npas/249613934

13. Савченко О. Дидактика початкової школи. - К.: Ґенеза, 1999.-416 с.Савченко С. Педагогіка партнерства у проекті концепції "Нової української школи" - [Електронний ресурс.] Режим доступу: https://www.slideshare.net/ippo-kubg/ss-67119769

14. Стандарти громадськоактивної школи: залучення батьків: навчальнометодичний посібник / Під заг. ред. Даниленко Л.І., - К.: ТОВ "Видавничий дім "Плеяди", 2014. - 66 с.

15. Сходинками творчості. Методика ТРВЗ в початковій школі /Автори-упорядники: О. В. Лесіна, В. П. Телячук. - Х.: Вид. група "Основа": "Тріада+", 2007. - 112 с

Відповідальність за зміст, унікальність статті та достовірність посилань несуть автори.

# data[].attributes.attachment_link.title
ШЛЯХИ РЕАЛІЗАЦІЇ ПЕДАГОГІКИ ПАРТНЕРСТВА В КОНТЕКСТІ КОНЦЕПЦІЇ НОВОЇ УКРАЇНСЬКОЇ ШКОЛИ

# data[].attributes.attachment_link.description
вчитель початкових класів вищої категорії, учитель-методист, заступник директора з навчально-виховної роботи НВК "Школа - гімназія - ліцей" №10 м. Бердичів Житомирська область, Україна У статті розкрито сутність та принципи педагогіки партнерства як важливої складової реформування освіти; проаналізована роль учителя та його функції в реалізації даного підходу; узагальнено найбільш ефективні шляхи налагодження успішної співпраці з учнями та батьками на засадах партнерської педагогіки.В умовах реформування освітньої галузі кардинально змінюється зміст освіти: від знаннєвих пріоритетів до компетентнісного підходу.

# data[].attributes.headline
Вебінар для заступників директорів з НВР

# data[].attributes.subject
Вебінар для заступників директорів з НВР

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки без мороки

# data[].attributes.attachment_link.title
Щоденні практики відновлення внутрішнього ресурсу вчителів НУШ

# data[].attributes.headline
Теоретичне підґрунтя  інтегрованого курсу “Я пізнаю світ” за проєктом “Інтелект України”.

# data[].attributes.subject
Теоретичне підґрунтя  інтегрованого курсу “Я пізнаю світ” за проєктом “Інтелект України”.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
НВК 10 Бердичів

# data[].attributes.headline
Майстер-клас "Формування емоційного інтелекту молодших школярів".

# data[].attributes.subject
Майстер-клас "Формування емоційного інтелекту молодших школярів".

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Уроки без мороки

# data[].attributes.attachment_link.title
Формування емоційного інтелекту молодших школарів

# data[].attributes.attachment_link.title
завантаження

# data[].attributes.headline
Мариняк Наталія Василівна

# data[].attributes.subject
Мариняк Наталія Василівна

# data[].attributes.body
Заступник директора з НВР, вчитель початкових класів, спеціаліст вищої категорії, учитель-методист

# data[].attributes.headline
Науково-методична проблема:

# data[].attributes.subject
Науково-методична проблема:

# data[].attributes.body
"Формування творчих здібностей та емоційного інтелекту молодших школярів"

# data[].attributes.headline
Майстер-клас 2019

# data[].attributes.subject
Майстер-клас 2019

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Олена Ковальчук

# data[].attributes.attachment_link.title
майстер клас 2019.ppt