# data[].attributes.body
La crisi política i social que afectà tot Europa durant el segle XIV suposà també una profunda crisi religiosa (sorgiren nombroses heretgies i amb el Cisma d’Occident la cristiandat es dividí) .

L’obra dels autors religiosos de l’època intenta donar resposta a aquesta crisi: F. Eiximenis i St. Vicent Ferrer pretenen que es recuperin els valors del cristianisme que s’havien perdut mentre que Anselm Turmeda és el reflex de l’escepticisme que s’havia generalitzat entre els cristians a causa de la corrupció i les males pràctiques dels religiosos.

# data[].attributes.body
Va néixer el 1330 a Girona i va morir el 1409 a Perpinyà.Fou probablement un dels autors catalans medievals més llegits, copiats, publicats i traduïts. Per tant, hom pot afirmar que, tant en l'àmbit literari com en l'àmbit polític, tingué molta influència.Anà a les universitats més importants d'Europa: la Universitat d'Oxford i la Universitat de París.
Més tard participà en una croada valenciano-mallorquina contra la pirateria, en la qual van sortir guanyadors. Llavors dedicà la seva vida a la fundació i dotació d'un convent.
Més tard, el papa el nombrà Patriarca de Jerusalem, i després administrador apostòlic.

# data[].attributes.body
Lo Crestià
Llibre dels àngels
Vita Christi

Ars praedicandi populo

# data[].attributes.body
Lo Crestià, que havia de constar de tretze volums i que pretén estimular el cristianisme i l'estudi de la teologia entre els laics. D'aquest ambiciós projecte, tan sols coneixem el Primer (Barcelona, 1379-1381), el Segon (1382-1383), el Terç (1384) i el Dotzè (1385-1386), del qual forma part el Regiment de la cosa pública, text escrit abans que la resta de l'obra. Eiximenis hi volia recollir totes les idees sobre la religió i la moral cristiana, amb una anàlisi profunda dels pecats i del mal que reflecteix la manera de viure de l’època.

# data[].attributes.headline
Com ajustament carnal d'om e de fembra massa jóvens fa gran dapnatge a ells.

# data[].attributes.subject
Com ajustament carnal d'om e de fembra massa jóvens fa gran dapnatge a ells.

# data[].attributes.body
Aristòtil, en lo setèn de les Politiques,consella que hom ne fembra no s'ajusten massa jóvens en matrimoni, mas lo mascle deu posar ultra tres setenes d'anys, car fins a aquell temps crex, e deu-se fort guardar que durant lo temps del creixement no entena en aytal cosa, si no ell fa gran mal a si mateix; per què l'om deu passar almenys a XXII anys, e la fembra ésser almenys de XVIII anys. E les raons per què no's deuen acostar en matrimoni abans, si són aquestes: la primera, car si u fan los infants ne són pus flachs en lo cors e pus frèvols en l'enteniment; les quals coses deu hom esquivar en princep, si fer-se pot. La segona és, car les fembres ne són pus ardents a la obra conjugal, aytant com pus tost han començat a fer la dita obra. La terça, car veem per experiència sovín que més fembres moren jóvens en lo part que no fan quant ja són grans e passen XVIII anys, e prove-u Aristòtil aquí mateix.

# data[].attributes.body
-Que defensa Aristòtil en aquest text?
-Quina edat mínima han de tenir l'home i la dona per casar-se?
-A quin filòsof clàssic refereix aquest text?
-Quin és el primer motiu que dona Aristòtil?
-Per què en el tercer motiu diu que ja han de ser majors?

# data[].attributes.body
Aquest text tracta sobre el punt de vista que tè Aristòtil sobre el matrimoni. Explica les edats minimes que han de tenir per casar-se. Segons ell, els homes havien de tenir uns 23 anys per casar-se i les dones uns 18 anys. També explica les raons per qu han de casar-se a aquesta edat i no més prest ni més tard

# data[].attributes.body
En aquest text hi ha tres recursos literaris, el primer es el camp lèxic del matrimoni, també hi ha una enumeració dels motius pels quals no s'han de casar ni abans ni despres d'hora i una citació d'un famós filòsof grec anomenat Aristòtil.

# data[].attributes.body
El tema és l'establiment de la data aproximada per al casament.