# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.description
Quiz - A series of multiple choice questions. Tap the correct answer to proceed.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Wordwall - Create better lessons quicker

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
1) PLAUKIA a) ŽUVIS b) BORUŽĖLĖ c) DRUGELIS 2) SKLANDO a) ERELIS b) EŽYS c) ELNIAS 3) SĖLINA a) ELNIAS b) LAPĖ c) DRUGELIS 4) ŠUOLIUOJA a) KIŠKIS b) EŽYS c) ANTIS 5) SKRENDA a) DRUGELIS b) SRAIGĖ c) PINGVINAS 6) ŠLIAUŽIA a) EŽYS b) GYVATĖ c) BORUŽĖLĖ 7) TIPENA a) EŽYS b) LAPĖ c) DRUGELIS 8) KRYPUOJA a) ANTIS b) EŽYS c) SRAIGĖ

Similar activities from Community

# data[].attributes.attachment_link.description
1) PLAUKIA a) ŽUVIS b) BORUŽĖLĖ c) DRUGELIS 2) SKLANDO a) ERELIS b) EŽYS c) ELNIAS 3) SĖLINA a) ELNIAS b) LAPĖ c) DRUGELIS 4) ŠUOLIUOJA a) KIŠKIS b) EŽYS c) ANTIS 5) SKRENDA a) DRUGELIS b) SRAIGĖ c) PINGVINAS 6) ŠLIAUŽIA a) EŽYS b) GYVATĖ c) BORUŽĖLĖ 7) TIPENA a) EŽYS b) LAPĖ c) DRUGELIS 8) KRYPUOJA a) ANTIS b) EŽYS c) SRAIGĖ Similar activities from Community

# data[].attributes.body
Pakalbėti, ką simbolizuoja šį gėlė, kuo mums svarbi sausio 13-toji diena. Nusispalvinti, išsikirpti ir prisisegti.

# data[].attributes.body
(Prieš šį darbelį prisiminkite pirštukų pavadinimus (nykštys, smilius, didysis, bevardis, mažylis)

Reikės: oranžinio arba rudo/rusvo popieriaus, balto guašo, žirklių, klijų, pieštuko, juodo markerio.
Eiga:
1. ant oranžinio popieriaus apsibrėžti rankytę ir ją išsikirpti;
2. nupiešti lapės galvą ir ją išsikirpti;
3. galvą priklijuoti prie iškirpto riešo;
4. guašu nuspalvinti baltą uodegos galiuką (nykštį), snukutį;
5. juodu markeriu nuspalvinti nosies galiuką, nupiešti akis.

# data[].attributes.body
Reikės: tamsesnio rudo popieriaus, šviesesnio rusvo popieriaus, liniuotės, klijų, žirklių, pieštuko, juodo markerio, balto popieriaus akims (arba judančių akyčių).
Eiga:
1. liniuotės pagalba subraižyti tamsiai rudą popierių maždaug piršto pločio juostelėmis;
2. sukarpyti juosteles;
3. išsikirpti ežiuko snukutį ir kojas;
4. iš juostelių padaryti kilpą, kilpos galiuką priklijuoti ant lapo, visas juosteles suklijuoti taip, kad gautųsi lankelis;
5. prie galvos priklijuoti kojas;
6. toje vietoje, kur klijavome juosteles, užklijuoti ežiuko snukutį;
7. nupiešti nosį, burną, priklijuoti arba nupiešti akis.
8. nuspalvinti foną.

# data[].attributes.body
Įvairių juostelių karpymas.

# data[].attributes.body
Eina vilkas pagiriu, o genelis medį kala. Pakėlė vilkas galvą ir sako:
Geneli, geneli, tu kali kali žiemą vasarą ir sau čebatų nenusikali!
O genelis atšauna:
Man ir nereikia čebatų. O tu, vilke avinyke, aveles pjauni pjauni, o kai ateina žiema, tai šąli, sau kailinių nepasisiuvi.
Vilkas prisiminė, kad jis per žiemos speigus dantimis iš šalčio kalendavo, nuliūdo ir eina verkdamas. Susitinka lapę. Lapė klausia:
– Kūmuti, ko gi tu verki?
– Kaip man neverkti, jeigu genys sako: „Vilke avinyke, aveles pjauni pjauni, o sau kailinių nepasisiuvi”.
– Būta ko verkti. Aš tau pasiūsiu kailinius, kūmuti, tik tu man atnešk vieną avelę.
Vilkas nuėjo, papjovė avelę ir atnešė.
– Ateik rytoj, tai bus pasiūti kailiniai, – sako lapė. Lapė avelę surijo ir raičiojasi pakalnėj soti, šildosi atokaitoj.
Atėjo vilkas.
– Na, laputaite uogele, ar pasiuvai kailinius?
– Visus pasiuvau, tik apykaklei pristigau. Kad taip arklio odos apykaklei gavus…
– Iš kur gausim? – klausia vilkas. Lapė sako:
– Netoli nuo čia, dirvone, ganosi gražus kumelys, tai jo būtų gera apykaklė. Pasiimk vadžias, ir eikim! Tu paturėsi, o aš išsikirpsiu, kiek
man reikia apykaklei.
Lapė priėjo su žirklėm prie kumelio ir čiaukši jam paausy, o vilkas su vadžiom taikosi. Kumelys kad pasibaidė, kad šoks, kad neš vilką,
vilkui net gaurai dulka. Lapė vis rėkia:
– Kūmuti, laikyk kumelj, dar neatkirpau.
Vilkas jau norėtų paleisti vadžias, bet įsipainiojo ir nebegali. Kumelys neša vilką stačiai į namus.
– Kūmuti, kūmuti, laikykis už varčios! — rėkia lapė iš tolo.
Kaip vilkui besilaikyti, kad jau kaulai barška per žemę. Taip ir neužsivilko jis lapės pasiūtų kailinių.

# data[].attributes.body
Vieną šaltą žiemos dieną važiavo per mišką ūkininkas ir rogėse vežėsi pilną maišą žuvų. Važiuoja žmogus, o iš paskos išalkusi laputė bėga. Toks gardus kvapas tvokstelėjo į nosį, taip ji panoro žuvies pasmaguriauti, kad net seilė nutįso. Bėga ir galvoja, kaip tų žuvų paragauti. Ir sugalvojo!

Užbėgo lapė žmogui už akių, atsigulė skersai kelio, uodegą atmetė, kojas ištiesė, akis užmerkė - negyva ir tiek!

Privažiavo ūkininkas, pažiūrėjo į gulinčią lapę ir sako:

- Nors nepadėjau, bet radau! Bus puiki man kailinė kepurė.

Pagriebė lapę už uodegos, įsimetė į roges ir važiuoja toliau. Neilgai gulėjo laputė, tuojau praplėšė maišą, žuvelę po žuvelės 'visas išmėtė ant kelio, o paskui ir pati, žmogui nematant, iš rogių iššoko. Susirinko žuvis ir nusinešus paslėpė tankumyne. Kol žmogus apsižiūrėjo - lapės ir pėdos atšalo. O laputė atsitūpusi po egle skaniai sau ėda. Tik kur buvęs, kur nebuvęs - vilkas jau čia. Stovi priešais ją - nuo bado labai sulysęs, net šonai įkritę.

- Sveika, lapute kūmute. Ką ryji?

- Žuveles, - atsakė lapė.

- Kūmute, duok ir man paragauti. Aš taip išalkęs, kad vos ne vos kojas paveiku.

Supykusi numetė vilkui kelias menkas žuveles.

- Duok daugiau, - prašo vilkas. - Tavo žuvelės labai skanios.

- Kur aš gausiu daugiau, - atsikalbinėjo lapė. - Eik, meldžiamasis, ir prisižvejok. Man irgi nelengva jas buvo susigauti.

- Kaip aš eisiu, kad nemoku, - skundžiasi vilkas. - Einam, pamokysi mane žvejoti.

- Einam, man negaila, - sutiko lapė ir nusivedė vilką prie ežero, kur juodavo žvejų iškirstos eketės.

- Kad nori žuvies gauti, kišk uodegą į eketę. Įkišęs laikyk tol, kol žuvys į uodegą sukibs. Tik neskubėk, nes pačias didžiausias išbaidysi.

Vilkas įkišo uodegą eketėn ir laiko, bijodamas net pajudėti. Padangėje mėnulis kaip blynas šviečia, o šaltis spaudžia, net tvoros pyška.

- Taip ir tupėk ramiai, - sako laputė,«- o aš bėgsiu truputį pailsėti.

Ir nukūrė rudoji į tankumyną žuvį baigti valgyti. Ilgai tupėjo vilkas prie eketės, visą naktį nepasitraukė. Uodega jo ir įšalo. Pabandė atsistoti - kur tau!

- Oho! Kiek žuvų! - nudžiugo vilkas pajutęs, jog uodegą stipriai laiko.

- Oho! - nusistebėjęs sušuko, pabandęs ir jėga išlupti uodegą, tačiau negalėjo. Susilenkė vilkas, įsiręžė, timptelėjo uodegą iš visų jėgų, bet ir tas nieko nepadėjo. Nusigando pilkis, ėmė šokinėti ir daužytis, tačiau ledas nė krust. Iš ryto ėjo moterys į ežerą vandens ir pamatė vilką. Pamačiusios ėmė šaukti:

- Vilkas, vilkas! Muškit jį! Muškit jį!

Greitai subėgo visas kaimas vilkui kailį karšti: moterys su šluotomis, vyrai su spragilais, piemenys su botagais. Mato vilkas, kad viskas gali baigtis blogai, ir ėmė šokinėti, kiek tik jėgos beturėdamas. Šoko kelis kartus į viršų, uodega pokšt ir nutrūko, kaip pakulinis siūlas. Pasileido vilkas bėgti į mišką, uodegą palikęs eketėje, negalvodamas apie žuvis ir vakarienę. Bėga ir iš apmaudo staugia:

- Na, palauk, klastūne, apgavike lape, pateksi į mano nagus - pamokysiu tave! O lapė prie eglės tupėdama iš vilko žvejybos ilgai juokėsi. Ir nuo to laiko pilkasis vengia su lape draugauti.

# data[].attributes.attachment_link.title
Miško gyvūnai | Su užduotimi "Koks tai gyvūnas?"

# data[].attributes.body
Labas rytas suraitytas (raito ore su pirštukais)
Ant delniuko paguldytas (ištiesia delniuką)
Cukreliu apibarstytas (vaizduoja kaip barsto cukrų ant delno)
Dovanele tau kas rytas (apglėbia save sukryžiavę rankas)