# data[].attributes.body
Cíle.

Zlaté slunce na zahradě, den uprostřed Vršovic,
kartičky se lesknou v září, než bys čekal, je jich víc.
Den se krátí, v monitoru v říjnu ještě přibyly,
mám jich tady celou horu, spousta je jich o Cíli.

Pilná holka, učitelka roky roky hlavu lámala, 
dvě otázky jak pomlázky, každý večer spřádala,
Co učit a jak to učit, přišlo mi to zásadní, 
jenže na pořádnou vizi nasedala pěna dní.

Pohodička, všechno víme, stejně se to nedá líp, 
náhle přišla rána shůry, když mi přišel mailem tip.
Máme tady jeden papír, sdílený to dokument,
jednotka ho vyplňuje, má hotovo za moment.

Na protokol o hodině nedá se tam vybodnout,
na tom, kam to směřujeme, musíme se dohodnout.
Začíná fakt podezřele hned tři řádky bere Cíl,
každou lekci připravovat trvá mi zas o kus dýl.

Když protokol o hodině poctivě si procházím, 
zjišťuju, že na kartičkách o kus dál se nacházím.
Tři písmena v zimním chladu
céčkem začíná, el vzadu, 
dlouhé íčko vyčnívá, 
Zajímavě propojuje, co tu dávno zaznívá.

Přestala jsem aktivity navlíkat jak korále, 
poskládám z nich cestu k cíli, 
dovedou nás do dále.

Děti září, jak já v září, když jim prozradím kam jdem, 
pojmenovat si tu cestu, je jak balzám na exém.
Kroky dílčí, přiměřené, je to krásné, je to smělé,
Nebojím se budoucnosti, opřeme se o cíle.

# data[].attributes.body
3.1.1 - 3.1.4 Zkouším naformulovat cíle aktivity, kterou vedu

To jsem dříve nikdy nedělala, hodiny jsem připravovala hodně nahodile podle toho, co mě napadlo. Nyní více přemýšlím o tom, jak celou hodinu pojmout a jaký by měla mít smysl/závěr. Vytvořila jsem si poprvé také tematické plány pro veškerou výuku informatiky na ZŠ, kde jsem zaměstnaná, navrhla a prosadila jsem změny v ŠVP. Hodně mě v tom inspiruje moje jednotka.

Dnes nejsem kreativní, pardon :-)

# data[].attributes.body
Eva Smutná

# data[].attributes.body
Vědomě sleduji cíle výuky
Září - Soustředila jsem se na „naplnění“ hodiny – různé aktivity, úlohy – po hodině mi nebylo zřejmé, s jakým konkrétním poznatkem žáci „odešli“

Teď - Sleduji konkrétní cíl - aktivity a úlohy nabízím takové, abych cíl naplnila – ověřím, zda žáci s poznatkem (novou zkušeností) opravdu odchází, pokud ne, nabídnu příště znovu a jinak

Kartičky: 3.1.1. Znám RVP pro základní vzdělávání – posun na 3.1.10 Cíle výuky promýšlím/argumentuji ve vztahu k provázanosti výuky

# data[].attributes.body
Kartičky 3.3.1, 3.3.7.

# data[].attributes.body
2.2.4 Cíleně reaguji na projevy ohrožující důvěru ve třídě.

Jasně dodržuji své sliby, které pronesu. Posiluji také důvěru v sebe sama jako učitelku

a v dané postupy a metody, které dětem nabízím. Místo frontálky - práce s textem (historickými prameny, více zaměřeno na tzv. badatelskou výuku, práce se cvičeními a filmovými dokumenty.

Frontálně, frontálně bylo heslo náramné,

žáci byli otráveni, nudou, žalem podlomeni,

teď už se však něco mění, Lena chodí na rozumy,

aplikuje zvesela, v důvěře i s nadšením,

jak se všechno promění.

Ohledně Vývoje s  kompetenčním rámce, eviduji odkud jdu a sleduji jak se postupně mění má práce se skupinou  Vyhodnocuju si, jak se mi daří naplňovat osobní rozvojový cíl, zvědomuji si další kroky pro jeho úspěšné naplnění, případně si cíl víc zaměřuji.

# data[].attributes.body
oproti září jsem se zlepšila ve formulování cílů hodiny, a vyhodnocení, zda byl cíl naplněn. Pro děti to znamená, že míří přesně k cíli a netápou co a jak mají vlastně dělat.
ps: vraťte mě prosím do zoomu :) děkuji!

# data[].attributes.body
3.1.4 Zkouším naformulovat cíle aktivity, kterou vedu.

3.1.5 Vyhodnocuji, zda aktivita, kterou jsem vedl, splnila můj záměr.

3. 1.6 Promýšlím (sám, spolu s provázejícím učitelem, se spolužákem) cíle výuky.

ZÁŘÍ

Až tak jednoduché není

Získat důkaz o učení

Co to je? Kde se to sbírá?

V hlavě zeje černá díra.

ŘÍJEN

Aha, potřebuju cíl,

aby se záměr naplnil.

Cíl hodiny, anebo bloku?

Vzdychnu a po kávy loku

Zkouším cíle naplnit.

Uvidím, co bude se dít.

LISTOPAD

Virus sílí, vláda šílí

Do školy teď nechoď chvíli

Důkazy holt sbírat musíš

Od žáků, kde sotva tušíš,

Jaké je jejich chování,

Když jsou v Teamsech schovaní.

PROSINEC

Některé věci holt ověříme

Až do školy se navrátíme.

# data[].attributes.body
Posun z 2.1.1 k 2.1.5.

# data[].attributes.body
1. Nevěřil jsem, že děti budou pracovat sami, aj keď ich nikdo nebude "tlačiť". Preto som si vybral Montessori, pretože som rozumel, že to je jeden z ich pilierov. Videl som, že to funguje, tak som si to skúsil sám.A funguje to. Kartičky 2.2.
2. Prosinec: vyskúšal som si to pár krát, a funguje to - žiaci pracujú, aj v dvojiciach riešia to čo majú, vyhladávajú a požiadajú o pomoc.
2.dodatok: Vynoril sa mi aj odpor, keď som mal skupinku 3 slabých žiakov na doučovanie, a namiesto návodu som im dával iné príklady - a odolával prosbám "tak nám to proste prezrad". Ale aj tí žiaci nakoniec pracovali a snažili sa.

# data[].attributes.body
1.       Ze začátku jsem moc nepřemýšlela o tom, čí je zodpovědnost za učení žáků. Snažila jsem se dětem radit a navrhovat řešení a postupy. Teď se snažím vědomě přenášet odpovědnost za učení na děti. Reagovat otevřenými otázkami a nechat jim čas se zamyslet a navrhnout vlastní řešení. Zvládla jsem kartičky 2.2.1-2.1.3.

2.       Věřím, že děti více přemýšlejí o možných řešeních dané situace a učí se spoléhat sami na sebe.

# data[].attributes.body
Posun z 2.1.0 k 2.1.5

Září: Měla jsem předsevzetí dávat dětem odpovědi na otázky za všech okolností. Věřila jsem, že správná cesta je, když děti dostanou přímou odpověď na svou otázku, že to podněcuje jejich přemýšlení, motivuje k dalším otázkám a třeba dovede k „aha“ momentu. Často jsem se přistihla s pocitem, že rozdávám „moudra“.
Prosinec: Začíná mi docházet, že nechci být učitel, který rozdává moudra. Snažím se cíleně nechávat odpovědi otevřené nebo odpovídat otázkou. Ne vždy pro ni děti nacházejí ihned odpověď a i to považuji za uspokojivý výsledek. Ne vždy jsou děti s takovým výsledkem spokojené. Pokud odcházejí s broukem v hlavě „a jak to tedy je?“, já jsem spokojená.

# data[].attributes.body
Září - nejprve jsem chtěla slyšet jejich názor a pak ho tak trochu "vyvrátit" existujícími fakty. Prosinec - využívám jejich argumentace (podporující jejich názor/postoj) k tomu, abychom se k té potřebě znát konkrétní fakta, o kt. názor opřít, dopracovali. Trvá to déle, ale stojí to za to.
(3.1.4. >>> 3.1.5.)

# data[].attributes.body
Více před jakoukoliv prací se vracím k dohodám (pravidlům).
Znám více metod a strategií pro podpoření vhodného, bezpečného a pohodového prostředí pro práci.
Cíleně se snažím, aby si to děti hlídali sami.

# data[].attributes.body
Jakým učitelem chci být?

Otvírám deník, hledám svá nastavení.

Lidský, ne slizký.

Mít pěkný, rovný vztah k dětem.

Empatie, úsměv, lidskost.

Čitelnost, předvídatelnost.

To je ale milý začátek,

takový měkký, plný tepla a naděje,

voní jak čerstvě upečená kynutá buchta.

Přichází první zkušenosti, káva.

Náznaky šikany, rasismus.

Ztrácím vnímání rovnosti,

ale bojuji, seč mi síly stačí.

Paníí učítelkóó – můžeš mi říkat Lenko.

Káva. Došlo mlíko.

Polštáře letí vzduchem.

Skleněný stůl na padrť.

Káva. Došlo zrno.

Těžké fauly kolegů, síly docházejí.

Je to krásná práce, povzbuzuji se.

Jo Leni a jak dlouho už učíš?

Dva měsíce.  Aha…

Káva. Tandem. Online. Voda. Porada. Víno. Tandem. Voda. Došly baterie. Nechodí týmsy. Nechodí video. Nechodí sdílení. Nechodí děti. Zlomená křídla, co se rozpínala. Neprospívající žáci. Podpora, pomoc, tandem, káva.

Světlo na konci onlinu?

Objektivní jazyk!

ORC pamatuji si jako Borec.

Emoce, poznat, pojmenovat, pustit.

Pojmenovat, vyhledat, zkontrolovat, odžít.

Objektivní jazyk.

Boje a bitvy, je to krásná práce.

Děti se chytají, jsou offline.

Polštáře letí vzduchem,

Řízení, vedení, objektivní jazyk.

Úsměvy, empatie, kynutá buchta.

Tak to je poněkud expresivní popis (nebylo to hodnocení?) mého pokroku. Na začátku stála kartička 1.1.1 - popsala jsem si, jakým chci být učitelem. Na konci je zatím někde ve fázi vědomé nekompetence používání objektivního jazyka a kontrolované odžití emocí. To je moje téma už od kartičky 1.1.4 – zformulování ORC. Vliv na děti nedokážu objektivně popsat. Vlivem únavy a střídání všech možných i nemožných forem výuky. Nicméně vnímám, že používání objektivního jazyka pomáhá řešit to, co jsem na začátku neuměla – něco se děje a já odfiltruji všechny své přirozené nevhodné reakce a stojím jak ryba s otevřenou pusou, která neví, co říci. Nyní už umím popsat: „uprostřed tvého zpracovaného úkolu je díra“. V lepším případě navážu vyjádřením emoce „mé pořádkumilovné oko to poněkud znepokojuje“. A když mám ještě lepší den, dokážu dokonce říci: „Co s tím uděláš?“ Dětem nezmizí z očí taková ta jiskra, ta důvěra, energie jim nespadne pod lavici a to je pak úleva jak Brno. A protože mluvím jak mistr Yoda, bývá to i legrace.

# data[].attributes.headline
Vladimír-Antonin: Posun od 2.1.4. do 2.1.6. (vedení dětí k odpovědnosti za vlastní učení) "Ve třídě jsem opakovaně zařadil aktivity a metody, strategie a principy práce, které podporují děti v tom, aby přebíraly zodpovědnost za své chování a vyhodnotil jsem si jejich účinnost." --> "Umím bez přípravy řešit situace ve škole tak, abych podporoval u žáků rozvoj jejich odpovědnosti a samostatnosti" 

# data[].attributes.subject
Vladimír-Antonin: Posun od 2.1.4. do 2.1.6. (vedení dětí k odpovědnosti za vlastní učení) "Ve třídě jsem opakovaně zařadil aktivity a metody, strategie a principy práce, které podporují děti v tom, aby přebíraly zodpovědnost za své chování a vyhodnotil jsem si jejich účinnost." --> "Umím bez přípravy řešit situace ve škole tak, abych podporoval u žáků rozvoj jejich odpovědnosti a samostatnosti" 

# data[].attributes.body
U dětí tento posun způsobuje to, že jsou do hodin více zapojeny. Ví, že je to i na nich. Rovněž nečekají ode mne "jedinou správnou" odpověď. Zároveň si začínají být vědomy, že nejsem nositelem pravdy a že vlastně hodinu tvoříme (jsme na cestě objevování poznání společně).

# data[].attributes.headline
Martina  Čermáková                       Už se trochu začínám ztrácet v zadání, ale posun vidím zejména v tom, že mi někdo ukázal jak učit jinak než frontálem, jakkoli je to pro učitele i žáky náročnější, je to také větší zábava. V KR jsem tedy zaznamenala posun např. 3.2.1 - 3.2.5 Od zásobníku metod a forem ke zhodnocení jejich zafungování a důvodů proč 

# data[].attributes.subject
Martina  Čermáková                       Už se trochu začínám ztrácet v zadání, ale posun vidím zejména v tom, že mi někdo ukázal jak učit jinak než frontálem, jakkoli je to pro učitele i žáky náročnější, je to také větší zábava. V KR jsem tedy zaznamenala posun např. 3.2.1 - 3.2.5 Od zásobníku metod a forem ke zhodnocení jejich zafungování a důvodů proč 

# data[].attributes.body
Místo stoje před tabulí
balón s sebou kulím
hry deskové oprašuji,
do fólií bulím
laminovat nepřestávám,
v googlu se furt hrabu
ať je léto nebo zima
covid je tu tabu

# data[].attributes.body
Posun z 2.1.0 k 2.1.3 (zodpovědnost a samostatnost)
2.1.3 Vyzkoušel jsem některé z principů, strategií, metod či aktivit, které vedou žáky k odpovědnosti a k samostatnosti.

V září mě ani nenapadlo, že existuje situace, kdy si děti řeší své zapomínání samostatně. Zapomněl někdo učebnici? Aha, seženu jinou, okopíruji stránky, jejda, co s tebou.
Dnes se bez váhání ptám "a co navrhuješ?". Baví mě kreativita dětí, s jakou hledají řešení, a ještě trochu víc jejich reakce, když jim tuhle otázku položím poprvé, kdy vůbec nechápou, co po nich chci.
Věřím, že se díky tomu učí, jak si problém mohou/mají vyřešit samy. Že udělat chybu je normální a navrhnout její řešení je užitečné a vlastně skvělé.

A co navrhuješ?

V září neměla jsem tušení,
že by děti měly řešení
na své pravidelné zapomínání.

Pracovala jsem za ně,
oni neplatily žádné daně,
já snažila se hlavně být jim k mání.

Dnes už neváhám
na jejich řešení čekávám,
co zapomenou mají bez váhání

zpět ve stylu
„ve škole pro sebe seš,
tak co navrhuješ?“

# data[].attributes.body
V září jsem cíle střílela od boku,
ale zdá se, že jsem dosáhla pokroku.
Po setkání s RVP jsem pochopila, jak je formulovat
a i dlouhodobé cíle jsem začala definovat.
Nejdřív byly cíle jen mentální cvičení,
teď si z práce s nimi beru víc poučení.
V reflexích se k nim vracíme
a zda se plní, řešíme.
Studenti to asi zatím nepocítili,
jak se posouvám v práci s cíli.

# data[].attributes.body
3.1.1 Znám RVP
Září: RVP ani ŠVP jsem neznal. Tušil jsem, že existují "osnovy", které mají učitelé následovat, ale jak to funguje detailně jsem neznal.
Nyní: Hodiny plánujeme s ohledem na ŠVP, který je navázán na témata RVP. V ŠVP na tréninkové škole chybí návaznosti ročníků a postupné budování znalostí u dětí, na kterém se dá později stavět. Inspiruji se zahraničními učebními plány (např. Code.org), které tuto návaznost mají. IT se rozšiřuje do všech ostatních předmětů, což může jít dvěma směry: buď se rozšiřuje oblast informatiky na úkor hloubky, nebo se IT přesouvá do ostatních předmětů. V zahraničí vnímám dva odlišné a přesto zajímavé směry: specializace na Computer Science a propojování předmětů do STEAM.

# data[].attributes.body
Jako své téma si vybírám práci se skupinou a inovativní metody ve výuce.

V září jsem si to vybrala jako svůj ORC, neboť jsem chtěla tuto věc rozvíjet. Se skupinou jsem pracovala už předtím, ale chtěla jsem více zařazovat práci v menších skupinách, práci s texty, fotografiemi či ukázkami z filmů či videa.

Vývoje od 1.1.6 Prošel jsem si kompetenční rámec a ověřil si, jestli v něm lze najít inspiraci pro kroky, kterými chci dojít k naplnění ORC až po 1.1.11 Vyhodnocuji, jak se mi (ne)daří naplňovat osobní rozvojový cíl, stanovuji si další kroky pro jeho úspěšné naplnění, případně cíl zpřesňuji.

Pak vývoj od 2.1.1 Znám strategie, metody, aktivity a principy vedení žáků k zodpovědnosti za jejich chování a k samostatnosti a umím uvést jejich příklady po 2.1.6 Umím bez přípravy

řešit situace ve škole tak, abych podporoval u žáků rozvoj jejich odpovědnosti a samostatnosti.

Nyní jsem připravila ve své škole v distanční výuce např. kurz Morové rány a jejich vliv na dějiny, kde je práce ve skupinách, práce s textem (novely a úvod Dekameronu) i filmovými ukázkami. Práci rozděluji na skupinovou a individuální, v hodinách vyvolávám a dávám prostor pro debaty, žáci jsou zapojeni. Udělala jsem Google dotazník na kurz a dostala dobrou zpětnou vazbu.

Báseň

Chceš-li míti živé žáky

nespoléhej na taháky

vykašli se na frontálku

apeluj však na morálku.

Rozděl žáky, dej jim texty,

vyvolávej, neměj resty,

zachovávej bezpečí

žáci se ti odvděčí.

# data[].attributes.body
2.2.2 - 2.2.5
1. V září jsem nafasoval třídu, nesoudržnou, plnou skupinek, které spolu moc nekomunikovaly, mezi nimi postiženého chlapce, který byl tak trochu jako kůl v plotě, s ním se nebavil nikdo a když už si ho všimli, pak spíše jako terč posměšků. V září jsem si myslel, že to nedám.
2. Nyní - vytvořili jsme si pravidla, na kterých se podíleli všichni. Začali jsme se bavit o sobě, včetně mě. Třída zjistila, že onen izolovaný hoch má rád koně a dokonce doma jednoho mají,  najednou to bylo téma pro všechny. O každém jsme na našich "seancích", jak tomu říkáme, zjistili něco zajímavého, každý byl něčím výjimečný. Tuhle schopnost sdělovat své pocity a myšlenky jsme začali přenášet i do "normálních" hodin. Úplně vymizeli "narušitelé", v podstatě spontánně, protože sami žáci se naučili říct, co jim vadí, když se děje ve třídě. Dnes je ze skupinek dětí kolektiv a napadlo je si dokonce udělat svá třídní trička. Původně osamělý Kuba má kamarády, kteří mu sami od sebe pomáhají s učením.

# data[].attributes.body
https://voca.ro/1ocdzfPEVbOh

1. předávání zodpovědnosti - od 2.1.1 k 2.1.3
Znám strategie, metody, aktivity a principy vedení žáků k zodpovědnosti za jejich chování a k samostatnosti a umím uvést jejich příklady. -> Vyzkoušel jsem některé z principů, strategií,(...)
zároveň i 2.3.2: Stanovujeme
(spolu s dětmi) jednoduchá pravidla pro komunikaci a chování ve třídě.

2. dřív: děti jsem často direktivně tišila, aby byl klid na práci
teď: zkusila jsem se zeptat ostatních (v komunitní škole nemám velkou skupinu dětí), jak oni vnímají to, když někdo neustále dělá něco, co mně připadá jako rušení (ťukání tužkou nebo končetinou) - kupodivu jsem se dozvěděla, že to nevnímají a nevadí jim to, ruší je to jen ve chvíli, kdy se mají na něco intenzivně soustředit; "rušič" sám pak uznal, že když ho nebudu žádat o klid pořád, tak se v těch vybraných chvílích pokusí sám soustředit na to, aby si s ničím v tu chvíli neťukal
-> udělaly zkušenost, že pravidla si mohou dát dohromady i samy a často to bude k větší spokojenosti jich všech, než když jim to já nařídím

# data[].attributes.body
2.1.1 - 2.2.1 nerozpoznání problému (kritika, přílišná přísnost, já jsem silnější  a mám vždy pravdu) po aktivní naslouchání, kterým mohu získat důvěru žáků. Předtím: musíš, nyní - rozhovor (někdy nevede k přesnému výsledku, ale je to správná cesta).

# data[].attributes.body
aneb cesta od podpory důvěry k oceňování mezi žáky a dávání zpětné vazby

# data[].attributes.headline
1. Smyslem dnešního RS je  zvědomit si své učení (co se učím, co umím a co z toho mají moji žáci). 

# data[].attributes.subject
1. Smyslem dnešního RS je  zvědomit si své učení (co se učím, co umím a co z toho mají moji žáci). 

# data[].attributes.body
Dále následují jednotlivé kroky práce.

# data[].attributes.body
Vyberu jednu konkrétní věc, ve které jsem se při učení žáků od září posunul. Jedná se o konkrétní učitelskou dovednost.

# data[].attributes.body
Stručně si popíši, jak jsem danou věc dělal a jak jsem o ní přemýšlel v září

# data[].attributes.body
Stručně si popíši, jak danou věc dělám a jak o ní přemýšlím teď.

# data[].attributes.body
Vytvořím komix, báseň, píseň, živou sochu - fotku, či reportáž, zachycující můj posun.

# data[].attributes.body
Svůj výtvor nahraji sem do padletu a připojím k němu:
1. popis toho, odkud kam jsem se posunul v kompetenčním rámci (stačí citace první a poslední kartičky).
2. stručný popis toho, co můj posun způsobuje u dětí (v jejich chování, myšlení), které učím.

# data[].attributes.body
Vezmu si kartičky z kompetenčního rámce a zkusím svůj posun popsat s jejich pomocí (odkud kam jsem se v rámci posunul).