# data[].attributes.body
שמש ירח

# data[].attributes.headline
מגרש משחקים כניסה אס

# data[].attributes.body
מגרש משחקים כניסה אסורה

# data[].attributes.headline
תור לסופר סל , שמור 

# data[].attributes.body
תור לסופר סל , שמור מקחק

# data[].attributes.body
יום ולילה

# data[].attributes.body
עצים

# data[].attributes.body
עמודים

# data[].attributes.body
מרחבים
טשטוש הגבולות
בימי הקורונה התבטל אצלי מושג היום והלילה . התהפכו היוצרות.
ועם ההרגשה הזאת שאני הולכת לאיבוד יצאתי לצלם מרחבים בסביבת מגורי.
דרך התמונות ראיתי את האבסורד שבמציאות הזאת.
היינו רגילים להצטופף בתורים לכל מקום. ועכשיו יש מרחק בין אנשים והתור כבר לא נראה כמו תור
ויותר כמו משחק ילדים . מי יתפוס את הריבוע.
ומגרש משחקים מסומן בסרט אדום לבן . ואין כניסה. כל כך לא טבעי. והזוי.
ופתאום במציאות ההזויה הזאת שקשה להבדיל בין זריחה לשקיעה ומה רואים שמש או ירח.
ואיזה יום היום כי הכל נראה כמו יום שבת אחד ארוך כבר רואה דמיון בין עמוד חשמל וגזע עץ
וזה לא מפתיע אותי. כי גם עולם המושגים מתחיל להשתנות.
ולאן פנינו מועדות .
פתאום רואה שלטי אזהרה בכל מקום. תלוי איך מסתכלים.
מסתכלים על השלט ביום או בלילה.
ביום הדרך ברורה יותר.
בלילה זה יותר מסטורי ומוסתר .
עיצבתי את התמונות בזוגות כדי להדגיש את ההתמזגות וטשטוש הגבולות.
גם שמתי כותרות על כל תמונה כדי להראות על הקשר בתוך הזוגות
עיצבתי אותם זוגות
בכל זוג יש את הקטע המקשר , האלמנט הזהה
אם זה בקונטור שיוצר הקבלה אם זה בצורה  או בקווים,
כדי להראות שזה בעצם תמונה אחת.
וזאת על מנת להדגיש את המסר שרשמתי בכותרת לכל תמונה.
ולראות אותם כאחד שלם.

# data[].attributes.headline
הניתוח שלי לתמונות ש

# data[].attributes.body
הניתוח שלי לתמונות של רוזי..
בתמונות של רוזי אפשר לראות מרחבים שונים בשילוב תאורת יום ותאורת לילה. אפשר לראות את המרחבים השונים שהפכו בן רגע למרחבים פנויים כמעט שהאנשים התחילו לשמור מרחק בינם לבין אנשים אחרים (כמו משחק של ילדים קטנים..מי תופס את המקום ראשון).ניתן לראות את הריקנות במרחבים הציבוריים(מתקני הילדים עם סרט שמונע כניסה עם שלט עצור וחשוב לפני שאתה נכנס למשחקיה. ניתן לראות את השמיים הפתוחים(מרחב ללא גבול) גם הוא שומם וריק . שילוב התמונות עם מצבי תאורה שונים בעיניי מעניין מאוד.

# data[].attributes.headline
ריקנות בזמן הקורונה.

# data[].attributes.body
ריקנות בזמן הקורונה..שאדי
בימים רגילים אני אוהב לצלם ברבה מרחבים אם זה בטבע או גם אם זה במקומות שיש בהם אנשים. אבל היום בצל ההסגר שנכפה עלינו ומנע מאיתנו לצאת,הרחובות שוממים וריקים מבני אדם ולכן בחרתי לצלם חלק מהמקומות הקרובים לסביבה שלי בתוך הכפר אם זה ביום ואם זה גם בלילה. בצילומים שצרפתי רואים רחובות הומי אדם בדרך כלל אבל בצל המצב אפשר לראות רחובות שוממים וריקים,חנויות סגורות,מגרשים ריקים מבני נוער. זה מאוד עצוב לראות את התמונות הללו אבל בעזרת השם בתקופה קרובה נחזור לחיים והמקומו  האילה יחזרו לחיים שהיו פעם.

# data[].attributes.headline
ניתוח תמונות של שאדי

# data[].attributes.subject
ניתוח תמונות של שאדי

# data[].attributes.body
שאדי  מצלם את מקום מגוריו ביום ובלילה מהקרקע ומהאוויר.
תמונות שצולמו באור יום ברורות מאד משקפות את המציאות של רחובות ריקים.
הצל הגדול שנופל מהבית על הרחוב משקף את מפח המפש מהמצב, שהרחוב ריק מאדם .
ועל הרקע של הרחוב הריק הצל נראה במלוא גודלו.
תמונה אחרת מתארת את החנויות הסגורות . החניה ריקה ועמוד בודד ניצב באמצע.
אין תנועה   אין חיים ברחוב.
תמונה שצולמה בלילה עם תאורה צהובה , מרגישים בה את האהבה של שאדי למקום
הרחוב ריק .ובתוך האור הצהוב הזה הרחוב הריק משדר עצבות.
יחד עם זאת בפינה השמאלית  הקרובה לצופה יש אור חזק שמאיר מהפנס.
אפשר לנחש שהמתבונן נמצא באור ויש אופטימיות שבאה מהכיוון הזה.
הכי אהבתי את התמונה ששאדי צילם בלילה בשילוב עם תאורה לבנה.
קטע מהבית שנופל עליו אור לבן מהפנס רחוב שנמצא ממול
מאיר את הבית באור של בית מרחקת.
מרגיש משהו סטרילי נקי וקר.
מתחבר לסטיריליות שצריכים לשמור בימים האלה. כל דבר עובר חטוי.
וזה בולט על רקע החלק החשוך של הבניין ותאורה צהובה
ורכה בקדמת התמונה על כביש.
כמו אומר יש קטע סטירילי בחיינו זר ומנוכר ויש חשיכה והתכנסות פנימה,
ויחד עם זה במקום בו אנו עומדים על הדרך יש אור , חום ורכות .
תמונה של מבט על על מעגל תנועה מוצפת באור שמש. הכל בהיר מדי. יש סימטריה בכיכר
4 דרכים מתפטלות ממנה בצורה סימטרית .יש תחושה של אסטטיקה ויופי.
גם הבתים שנמצאים על צלע ההר צופים על הצומת ומשתלבים בנוף.
הדרך שהולכת לאופק נראית פסטורלית מבשרת טובות.
צד ימני של הדרך צבעוני צבעי אדמה חמים
גם הדרך שפונה לכפר והכפר עצמו , הצבעוניות שלהם משדרת שמחה .
הכיכר עצמה שוממה.
אבל התמונה בכללותה מאד אופטימית ושמחה.
תמונה של שלושת הכבישים המתמזגים באופק נותנת תחושה של עוצמה
וכיוון . למרות שאין תנועה של רחבים על הכבישים או אולי דווקא בגלל שאין
מרגישים את עוצמת הקווים ,כי אין מה שיסיח את הדעת מהם.
ויש תחושה של תנועה מהירה קדימה לכיוון האופק. כמו חץ שנשלח למטרה.
תמונה מעוררת אותך לזוז ולפעול . מאד מרשימה. אהבתי אותה.
את הקולאז' אהבתי פחות. הקטנת התמונות לקחה את העוצמה של כל אחת מהן בנפרד.
ואת המסר שכל אחת מהן מעבירה.
יויחד עם זאת יש יופי מסויים בצילום הצמתים הריקיים מלמעלה .את היופי האדרכלי.
מבט ממעוף הציפור.
הסדרה כולה  מבטא את העצב והצער  שנוצר כתוצאה משגרת הקורונה
ויחד עם זה היא מראה על אהבת המקום ואופטימיות של שאדי .