# data[].attributes.body
Hjulet.

Hjulet symbolosere livets kredsløb, som er fødsel, død, og genfødsel, som er troen på genfødsel.

Hjulet kaldes også lovens hjul, eller dharma-hjulet.

Det otte ender i hjulet symbolosere den ottefoldige vej. Som er en vej man skal prøve af følge i buddhismen, her er reglerne

1. Ret viden (forstå de 4 Ædle Sandheder)

2. Ret sindelag (ikke begære eller hade noget)

3. Ret tale (ikke lyve, sladre, tale ondt om andre eller sige ligegyldige ting)

4. Ret opførsel (ikke dræbe, stjæle mv.)

5. Ret levevis (tjene til dagen og vejen på ærlig vis og uden at udnytte andre)

6. Ret stræben (leve med eftertanke)

7. Ret opmærksomhed (mod at opfatte verden som den virkelig er - forgængelig og i konstant forandring)

8. Ret fordybelse (at kunnet tømme hovedet for indhold gennem meditation)

Buddhafigur

Buddhafigurer findes i buddhistiske templer og i mange buddhistiske hjem. Også udendørs kan man fx i Thailand finde buddhafigurer.

Buddhafigurerne leder tanken hen på Buddha og hans filosofi og tanker. Man viser figurerne respekt ved at bøje sig for dem, bede og ofre til dem. Der kan fx ofres blomster og frugt.

Bedemølle

Den her bedemølle er af sølv og der sidder turkise og jaspis-sten. Håndtaget er lavet af okseben, hvor der er skåret en darduse lykkebudda.

På rullen står der ommani padme hum som betyder o du juvel i lotusblomsten. Juvelen er buddha, som respræssenter det maskuline aspekt, og lotusblomsten repræsentere det kvindelige aspekt. Det skaber en helhed. Du kan finde bedemøllem i næsten alle buddhistiske templer, og hos nogle familier.

Klokken og vajra.

Klokken og vajraen anvendes sammen. Når munken i ritualet bruger dem med helt bestemte håndbevægelser, forenes de to aspekter og helheden skabes.

Vajraen er det maskuline aspekt, det er et udtryk for buddhas sind. Det er den lysende klarhed og den aktive medfølelse. Den yderste del, der set fra enden ligner et kors, er sammen med midteraksen et udtryk for de 5 visdomme. Den midterste del symboliserer universets helhed.

Klokken

Klokken er fremstillet af en legering af guld, sølv, kobber, tin, jern, bly. Det gør, at den synger, når man med et stykke træ gnider langs kanten. Derfor bruges den ofte på den måde, og den kaldes da "en syngende klokke".

Symboliser det feminine aspekt, tomhed og grænseløshed åbenhed befriende visdom og erkendelse. Tomheden og åbenheden vises ved klokkens hule åbning. Langs klokkens kant og top er mønsteret hele vajraer, og øverst er der skrifttegn, som angiver forskellige mantraer. Klokkens “håndtag”, er dannet af den ene del af en vajra. Under den ses Buddhas ansigt. De 8 lotusblade over Buddhas ansigt er et udtryk for de 8 vigtigste boddhisattvaer.

# data[].attributes.body
Ordet buddha betyder den oplyste. Den historiske buddha havde navnet Siddharta Gautama og levede 485 405 f.v.t. Hans opvækst og liv er omgivet af en lang række fortællinger.

Da Buddha var omkring 29 år gammel er han brudt op fra sit overklasseliv, fra hustru og barn og er vandret ud på Indiens landeveje for at finde frelsen gennem et asketisk liv. Men Buddha indså efterhånden, at askesen og han havde drevet den til yderligheder ikke førte til frelsen fra genfødslernes evige kredsløb. Buddha gør nu op med den klassiske hinduismes opfattelse af sjælen som evig og af guddommelige oprindelse, der ved askese og indsigt kan frelses tilbage til dets ophav i brahman.

Buddhas oplysning går ud på, at jeget i virkeligheden ikke eksisterer, men er opstået på grund af menneskets begær efter eksistens. Og netop dette begær eller denne tørst efter eksistens fører til en jeg-fornemmelse og dermed ind i en lidelsesfuld ring af genfødsler. Buddha pointerer, at askese og meditation kun skal være de nødvendige redskaber til at frigøre sig fra det, der binder og engagerer mennesket. Buddha taler om den otteleddede vej til frelse" eller nirvana som en livsførelse i ophøjet ro og distance.

Naturligt nok fik denne opfattelse af vejen til frelse sit centrum i munkelivet. buddhismen blev en klosterreligion og støttet af lægfolket, der så godt som det er praktisk muligt lever op til munkeidealet. Denne klassiker buddhisme som stadig er bestemmende for buddhismen i den sydlige del af Asien, har et andet udtryk i Kina og Japan. Den historiske Buddha (Gautama) spejler sig i nye buddhaer, der giver oplysningen om vejen til frelsen.

# data[].attributes.body
Buddhas oplevelser under træet

Buddha blev født som prins og hans navn var Siddhartha. Allerede før fødslen blev det spået, at han enten ville blive en stor religiøs leder eller en stor konge.

Hans far ønskede, at han skulle blive en konge, lige som ham selv og holdte ham derfor inde på paladset. Han kom alligevel ud nogle få gange, hvor han nåede han at se, at der findes lidelse og død i verden.

Oplysning
Da han blev 29 år forlod han paladset, for at finde svaret på, hvordan al lidelse kan stoppe.
Buddha forsøgte at leve som hjemløs og de næste år forsøgte han på mange forskellige måder at finde svaret på, hvordan al lidelsen kan stoppe.

Buddha mediterede, gik i trance, sultede, pinte sin krop og meget mere, for at finde ud af om han kunne finde svaret. Men han indså, at det ikke var løsningen. Kroppen skulle have mad og drikke.

Buddha satte sig nu ned under et træ og mediterede og ville ikke rejse sig, før han havde opnået erkendelsen. Efter den første nat kunne han se tidligere liv, efter den anden at kunne han se andres karma og efter den tredje nat, fik han erkendelsen af de fire ædle sandheder: Der findes lidelse, der er en årsag til lidelse, der er en vej ud af lidelse og vejen er den otte foldige vej. Nu havde han endelig svaret på spørgsmålet om lidelsens årsag og virkning.
Men det skete ikke uden modstand.

Den endegyldige erkendelse
Mara, der stod for alt ondt, forsøgte gang på gang at forhindre Siddhartha (Buddha) i at opnå erkendelsen. Mara forsøgte først at forstyrre med grådighed, had, sult og tørst. Det lykkedes ikke. Så forsøgte Mara at lokke Siddhartha med sine skønne døtre Rati (Fornøjelse) og Arati (Misfornøjelse) og Trsna (Store ønske). Men Siddhartha modstod alle Maras angreb på grund af hans viljestyrke.

Efter sin sejr over Mara, opnår Siddhartha den højeste og endegyldige erkendelse og oplysning. Han bliver nu til en Buddha. Buddha betyder den oplyste.

# data[].attributes.body
Munkene hjælper lægerne og lægerne hjælper munkene.

Munkene har giver afkald på et "almindeligt liv" altså siger farvel til: Familie, venner, ejendomme mm. De siger enlig farvel til alt der binder dem til verdenen, og lever udelukker efter Buddas regler.

Alle buddhister kan blive munke, så længe man ikke har lavet noget kriminelt eller har en smitsom sygdom. Det er også muligt at blive munk i en kortere periode, fx. en måned. På den måde lære man munkelivet at kende og viser at man værtsætter klostret.

Buddhismens sociale aspekter er ikke helt som fx. de kristnes. I buddismen mener man begge køn er lige, hvor i kristendommen mener man manden er mere vigtig end kvinden er

For buddhister er det vigtigt for dem at bede og gå i templer. Der er self. også buddhister som ikke gå lige så meget op i buddhismen som andre ligesom i kristendommen. Nogle går i kirke hver søndag hvor andre er der hjemme.

De fleste buhdister prøver enlig på at blive som Buddha.

Templer er meget centrale steder for buddhister. i templet giver man gaver til munke og buddha figurere, det er også et sted hvor man mødes me venner og familie.

At bede er en stor del af budhisternes hverdag

# data[].attributes.body
Meditation er en mental øvelse hvor formålet er at nå ind bag tankerne og ind i en dybere tilstand af ro eller bevisthed og indsigt.
Meditation har altid været central i buddhismen det er også et vigtigt redskab til den spirituelle udvikling.
Buddha  siges at ha' noget oplysningen mens han mediterede.
Det siges at man langsomt mister bevistheden, denne proces fører til en dybere og dybere ro og klarhed  så oplever man en livskraft, hindsidens tanker og begreber
Meditation er religiøs praksis men bruges idag af mange forskellige mennesker og i mange forskellige sammenhæng.

# data[].attributes.body
De buddhister der er i vesten, har ikke særligt mange ritualer.

De fleste fejrer Buddhas fødselsdag, altså ligesom vi fejrer Jesu's fødselsdag (juleaften)

Hver dag især i Sydøst asiatiske buddhistlande kan man se at (oftest) kvinden i huset tager til templet eller klostret for at give munkene mad. hun kan dog også vente på, at munkene på deres almisseindsamling, kommer rundt til familier på ruten, for at modtage, og for at give giverne, mulighed for at donere, mad, penge eller medicin.

I den sydlige buddhisme mødes man hver fjortende dag på templet til uposatha-helligdagen. Her kan man mødes med andre lægfolk og munkene, og man kan føle sig som lidt bedre eller mere seriøs buddhist ved en eller to dage at overholde ikke blot fem men otte af munkenes ti forskrifter.

Periodiske pilgrimsture til specielle helligsteder - Templer, klostre, klipper, naturfænomener, monumenter, og Buddhas historiske steder - ligger ofte uden for ens eget distrikt. lægfolk klæder sig i hvidt, for at vandre til det sted der giver hellig kræft, eller man vandrer rundt fra sted til sted. Specielt i Japan er dette en vigtig religiøs handling.

De mest lykkebringende dage til pilgrimsfærd eller tempelbesøg er helligdage. Helligdagene kan enten være specifikt buddhistiske eller have et kulturelt element over sig.

Den vigtigste buddhistiske højtid er "wesak," eller "Buddha Dagen". Denne er en fejring af Siddhartha Shakyamuni Buddhas fødsel, oplysning og død. I Japan bliver disse begivenheder fejret på tre forskellige dage i årets løb, og især Buddhas fødsel er populær - en statue af Buddha som barn hældes over over med sød te, mens man ønsker et godt liv fremover.
Buddhas oplysning og død, er mere for munkene i klostrene og de meget interesserede lægfolk, der kommer, for måske at høre en prædiken eller se munke og præster messe buddhistiske sutraer, lave ofringer og prostrationer (hvor man sætter sig på knæene og bukker ydmygt for Buddha).

I ugen op til Buddhas oplysning er zen-klostrene aktive døgnet rundt. det er tiden til at fokusere, også på sin egen oplysning, og folk forventer at man meditere ekstra mange timer hver dag. Den sidste nat er der mange der mediterer hele natten.

Nytår bliver fejret i alle buddhistiske lande, ofte bliver templet brugt som den centrale festplads. Lokale landsbyfester vil ofte inddrage templet eller klostret, og det er ikke ualmindeligt at der er musik, lotteri, madboder taler og almindelig socialisering på templets grund under sådan nogle begivenheder.

Overgangsritual.
I Myanmar findes en buddhistisk gruppe, hvor overgangsritualet, der markerer overgangen til voksenlivet, sættes i gang ved at skrabe håret af unge drenge. Som en del af ritualet får drengene også overrakt den karakteristiske orange munkedragt, inden de i en måned skal i optræning som munk.

Buddhismen har nogle steder indført ritualer i forbindelse med, fødsel, overgang-til-voksen stadie og ægteskab men,

buddhismens to vigtigste overgangsritualer er, ordination og døden

Ordination symboliserer buddhismens værdier. man tager rituelt tilflugt til buddhismens Tre Skatte, Buddha, dharma og sangha. man får et buddhistisk navn og buddhistiske munke/nonne klæder (alt efter om du er en dreng eller pige), og man markere om man periodisk eller permanent, begiver sig ind i klosterverdenen, for at følge i Buddhas fodspor. det er en stor dag for munkene og nonnerne, men også for forældre og hele familien, der ved at "give" deres barn til Buddha, også selv modtager religiøs fortjeneste og god karma.

(Døden)
Det sidste farvel, er og bliver i mange asiatiske lande, klostrenes og munkenes vigtigste ritual både som symbol, praktisk service og især i Japan som præsternes vigtigste indtægtskilde, (den dag præsterne tjener flest penge). Buddhister i for eksempel Kina og Japan, har forskellige meninger om hvad der sker efter døden Nogle mener at man langsomt bliver til en forfader og derfor er ofringer og ritualer til forfædrene virkelig vigtige, de skal "dø en rigtig død"på den anden side af livet for ikke at rumstere rundt som ulykkelige spøgelser. Man kan også tro på at man ved hjælp af Amida Buddha bliver frelst og kommer i det "vestlige paradis" det Rene Land. Eller man kan som de fleste præster og theravada-buddhister insisterer på - at dø og blive genfødt i ny krop.

ofte siger man, at tiden mellem død og den nye genfødsel er 49 dage, denne periode er vigtig at komme rigtigt igennem både for efterladte af den afdøde og den afdøde. Af både de efterladte og den afdøde bliver der i den periode krævet rituelle handlinger og renhed. I Tibet har man gjort meget ud af den mellemtidsfase, et eksempel kan være den kendte "dødebog" som bliver læst op for den afdøde på forskellige tidspunkter af de 49 dage, den døde dirigeres gennem forskellige fysiske og mentale riger hvor han/hun må stå ansigt til ansigt med onde guddomme som han/hun skal erkende som spejlbilleder af sine egne negative aspekter. den afdøde skal lære at se de væsener han ser, som versioner af sig selv, og når han kan det, opnår han oplysningen, på grund af uvidenhed og tørst efter en ny genfødsel ender langt de fleste dog med at blive genfødt i en tilstand, som kun den karma de har kan bestemme.

# data[].attributes.body
Hjulet
Hjulets betydning er fødsel død, genfødsel, og livets kredsløb.
Altså forestillingen om og troen på genfødslernes evige kredsløb.  I buddhismen kaldes hjulet ”lovens hjul” eller dharma-hjulet.
De otte eger i dharma-hjulet symboliserer hver af de otte dele i den ottefoldige vej.
I budismen skal man følge eller ivertfald prøve af følge middelvejene som er:

1. Ret viden (forstå de 4 Ædle Sandheder)

2. Ret sindelag (ikke begære eller hade noget)

3. Ret tale (ikke lyve, sladre, tale ondt om andre eller sige ligegyldige ting)

4. Ret opførsel (ikke dræbe, stjæle mv.)

5. Ret levevis (tjene til dagen og vejen på ærlig vis og uden at udnytte andre)

6. Ret stræben (leve med eftertanke)

7. Ret opmærksomhed (mod at opfatte verden som den virkelig er - forgængelig og i konstant forandring)

8. Ret fordybelse (at kunnet tømme hovedet for indhold gennem meditation)

Buddhafigur
Buddhafigurer findes i buddhistiske templer og i mange buddhistiske hjem. Også udendørs kan man fx i Thailand finde buddhafigurer.

Buddhafigurerne leder tanken hen på Buddha og hans filosofi og tanker. Man viser figurerne respekt ved at bøje sig for dem, bede og ofre til dem. Der kan fx ofres blomster og frugt.

# data[].attributes.body
Hvad der er normalt for buddhister kommer til udtryk i de fem forskrifter, der gælder for alle buddhister.

Buddhismen har både mange nedskrevne og mange mundtligt overleverede normer for god opførsel, der på ingen måde vil være anstødelige for andre religioner eller andre kulturer.

Enhver buddhist ved sine fulde fem vil hverken dræbe sin bedstemor eller spise sine børn. De fleste ved, det er forkert at skændes med naboen, og at man ikke må stjæle fra kassen. Man ved, man bør opføre sig ordentligt og anstændigt, og specielt i (buddhistiske) Asien er samspillet mellem en person og en gruppe en proces, der kræver både indre etik og ydre pli. Råd til anstændig opførsel kan man følge, hvis man lever efter de buddhistiske forskrifter.

De Fem Forskrifter
Buddhismens etiske normer kommer til udtryk i de fem forskrifter, der gælder for alle buddhister. Som buddhist skal man:
1. Afholde sig fra et tage noget levende væsens liv
2. Afholde sig fra at tage, hvad der ikke gives
3. Afholde sig fra utugt (for munke gælder dette seksuel omgang i det hele taget)
4. Afholde sig fra falsk tale
5. Afholde sig fra at indtage destillerede og gærede drikke, der forårsager beruselse og hensynsløshed.

I modsætning til kristendommen, jødedommen og islam har buddhisterne ingen skabergud, de skal stå til regnskab overfor.

Karma er grundlaget for etik.
Karma betyder handling, men også handlingens frugter og konsekvenser. Karma er den mekanisme, der i indisk religionshistorie, bestemmer det indre i både etik og frelselære.
Det er ens opsamlede karma fra tidligere handlinger, i dette liv eller forrige liv, der bestemmer om man er på rette vej mod fuldendelsen, og om man er konge, gud eller hund.

specielt i mere folkelige udgaver har buddhismen også en dødsgud, Yama, der i dødsriget, står og opvejer en gerninger. de (slette) handlinger, fører til alle muglige ulykkelige og dramatiske konsekvenser: man kan blive hængt, slagtet, ristet over ild, kogt i skoldhedt vand, få revet sine tarme ud, blive spiddet på skarpe pæle, få sin mave sprættet op eller bare få sine øjne stukket ud.

Et eksempel på positivt opsparet karma-fortjeneste er at give mad til munkene eller at være medsponsor for bygning eller restaurering af buddhistiske bygninger som de hellige monumenter, stupaerne.

Karma er ikke det samme som skæbnetro, men et begreb, der giver plads til en persons frie vilje. I modsætning til for eksempel en anden indisk religion, jainismen, der medregner enhver handling i det samlede karma-regnskab, lægger specielt den tidlige theravada-buddhisme vægt på hvad personen mente med denne handlig.

Det er ifølge theravada-buddhismen ikke handlingen i sig selv, der er god eller ond - man kan jo komme til at tvære en myre ud uden at ville det og måske endda uden at opdage det. Det er den mentale tilstand, altså hvad man ville med handlingen, der afgør om den kommer op til Yama, som god eller dårlig, eller med meget eller lidt, karma-effekt.
Dette kaldes en sindelagsetik, fordi sindelaget - eller tanken bag handlingen - er afgørende for, om en handling opfattes som rigtig eller forkert.

Theravada-buddhister mener ikke nødvendigvis det samme som mahayana-buddhister, ligesom en srilankaner og en japaner ser meget forskelligt på etik. Nogle buddhister mener ikke at det er buddhisternes opgave at blande sig i politik, eller andet der sker i verden. Andre engagerer sig som buddhister, taler højlydt om specielle problemstillinger, som de mener, er buddhismens ansvar at gøre noget ved.

besøger man buddhistiske templer i Asien, vil man se at Naturen spiller en stor rolle.

Mennesket har den bedste mulighed for at høre Buddhas lære, og er som sådan "bedre" end andre væsener, på samme måde som en munk er "bedre" end lægmanden.  Men buddhismen prædiker ikke absolut forskel mellem mennesker og natur. Tværtimod taler man ofte om at alle levende væsener skal frelses, også dyr og planter. Derfor er enhver forurening og hensynsløs ødelæggelse af naturen et indgreb mod den ideelle kosmiske orden, og for mange buddhister mod almen etisk overbevisning.  Af samme grund er også mange buddhister vegetarer. De vil ikke spise andres liv, når det ikke er strengt nødvendigt.

En anden form for litterær brug af etik finder vi hos især zenbuddhismen. Her leger man med at chokere og dramatisere idéer og handlinger for at få rusket op i praktikanternes forståelse af Buddha-vejen.

Den kinesiske zen-mester Linji fra det niende århundrede virker måske grum og ond:
"Hvis du møder dine forældre, så dræb dem! Hvis du møder patriarkerne, så dræb dem! Hvis du møder Buddha, så dræb ham!"
Linji opfordrer ikke til mord, men til metaforisk selvmord, til drab af det frelsesforhindrende ego.

Zen-buddhismen har en hel litterær tradition med disse underlige fortællinger, med vilde tosser og gale mestre, hos hvem tilsyneladende ondskab bliver et symbolsk middel i en rituel praksis.