# data[].attributes.body
Frøperspektiv:
Man ser det nedfra, og får mennesker til at se større ud og dominerende.

# data[].attributes.body
Normal perspektiv er i øjenhøjde.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Begrebet billedeformater henviser til, hvordan et billede beskæres i kameraet. Der skelnes mellem 4 forskellige almindelige billedeformater og 2 billedeformater, der anvendes sjældent. De 4 almindelige billedeformater er totalbilleder, det halvtotale billede, det halvnære billede og nærbilledet. På hver side af disse billedeformater er supertotalen og det ultranære billede.

Billedeformater handler om enkeltbilledeæstetik. Det vil sige, hvordan beskæres billedet, hvordan er kompositionen, hvordan er forholdet mellem billedets forskellige planer, forgrund, mellem(plan) og baggrund?
Billedeformater og tv-sproget
Billedeformater og måden de anvendes på er udviklet over mange år med film- og tv-produktion og betragtes idag som tv-sproglige konventioner i et omfattende film- og tv-sprog, selvom et sådant sprog ikke formelt eksisterer. 4 billedeformater udgør størstedelen af alle billedeformater i film- og tv-produktion, uanset om det handler om fakta eller fiktion. De 4 billedeformater, kombineret med få enkle kamerabevægelser (pan/tilt/travelling) udgør resten af de sproglige grundelementer, hvis vi ser bort fra, al det kreative der sker under redigeringen, når det narrative og stiludtrykket formes.

Journalisten skal være opmærksom på, hvad billedeformaterne kan og ikke kan. Forskellige billedeformater egner sig til forskellig handling, forskellige forløb og bestemte typer stiludtryk. Derfor skal billedeformaterne bruges rigtigt og disciplineret, og som al andet håndværk, er der tale om rigtigt og forkert anvendelse.

Figur 1.
Supertotal, interiør
Supertotal (1) er beskåret langt ude i landskabet med en tydelig horisontlinie, eller med hele rummets synlige afgrænsning . Billedet er stort, ofte kæmpestort. Det kan være et landskab, en hel by eller en hel gade. Måske set fra et hustag. Man kan ikke identificere mennesker, blot registrere, at de er til stede. Supertotalbilledet bruges til at etablere et miljø, der klart markerer tid og sted. Det kaldes hyppigt et establishing shot.
Total, interiør
Totalbilledet (2) er beskåret med luft omkring motivet. Der er en forgrund, et mellem (plan) og en baggrund i billedet og alt er skarpt i billedet. Totalbilledet bruges til at skabe overblik i det indhold, der senere introduceres som handling. Samtidigt visualiserer journalisten noget afgørende for historien, hvad angår tid og sted. Totalbilledet bruges til at placere medvirkende i en virkelighed. Det kan være en medvirkende som står i sin stue, på sit kontor, i en butik eller er tilbage på et sted, hvor noget dramatisk er sket.

Der vil ikke være synk[1] i et totalbillede, fordi afstanden er unaturlig stor til seeren. Medvirkende taler ikke i et totalbillede. Der vil virke forkert. Det kan godt tænkes, at en person i et halvtotalt, eller halvnært billede tiltaler en anden person i totalbilledet, hvor personen i totalbilledet reagerer på tiltalen og begynder at tale i et klip til et halvtotalt billede, men aldrig direkte i totalbilledet. Totalbilledet er ikke til dialog, men overordnede beskrivelse.

Miljøbeskrivelsen er vigtigt og det skildrer journalisten i totalbilledet. Det er i totalbilledet, at seeren lynhurtigt aflæser, hvilken tid det fortalte skal læses ind i. Er det nutid, eller 70erne, 60erne eller i 50erne?

Totalbilledet (2) er interiør, altså indendørs. Journalisten vil vise hovedpersonen, som sidder i stolen i billedet. Vi kan ikke se detaljer. Vi kan ikke registrere, hvad personen foretager sig. Billedet kan udelukkende bruges til at beskrive et overblik, der senere skal nuanceres med forskellige halvnære- og nære billeder.
Halvtotal, interiør
Halvtotal (3) er billedlig talt det halve af totalbilledet. Seeren er betydeligt tættere på motivet. Seeren kan identificere detaljer og fotografen skal tænke over, hvordan billedet beskæres for at skabe en harmonisk komposition. I halvtotalen kan seeren første gang identificere handling og udtryk. Hvis en person befinder sig i det halvtotale billeder, skal fotografen undgå at beskære i personens led, fodled, knæled og hofteled. Billedet bliver grimt komponeret. Det ser ud som om personen står på stumperne.

Seeren kan i det halvtotale billede høre, hvad der tales om, hvis to personer taler sammen. Seeren vil kunne identificere handling og udtryk i de medvirkendes ansigter og krop. Det halvtotale billede beskriver detaljer, der indgår i rækkeafstand fra den medvirkende person. Hvis personen skal vise noget f.eks. på et bord, vil fotografen kunne fastholde indstillingen og blot panorere eller tilte få grader for at bevare overblikket i handlingen, hvis f.eks. personen rækker ud efter værktøj eller genstande der skal bruges i en forklaring om en bestemt proces.

Det halvtotale (3) billede bruges i interviewsammenhæng, ofte i indledningen af interviewet, hvor den medvirkende er i begyndelsen af interviewet. Senere i interviewet vil fotografen zoome ind i billedet og journalisten får på den måde mulighed for i redigeringen at klippe mellem to forskellige billedeformater, hvor klippet ikke vil blive opfattet som et spasserklip.[2] Det halvtotale billedeformat er velegnet til at bruge til reportage, hvor man f.eks. følger en person som foretager sig noget konkret i f.eks. et værksted, et køkken eller udendørs i et veldefineret miljø.
Halvnær, interiør
Hvis der er tale om et interview vælges ofte det halvnære billede (4). Det halvnære billede er beskåret over hoften, ofte midt på brystet, (4) og der er antydningsvis noget baggrund, som personen læses ind i. Det halvtotale billede inviterer til en komposition med anvendelse af et gyldent snit, hvor personen (ansigtet) er placeret i det gyldne snit og har talerum foran ansigtet. I et moderne 16:9 format kan stort set alle billeder nemt organiseres i relation til det gyldne snit.

Den halvnære billede viser detaljer, der er vigtig for receptionen. Det halvnære billedeformat er godt til interview og det er et velegnet billedeformat at krydsklippe imellem, når to personer forholder sig til samme konkrete sag. Det halvnære billede udtrykker tilstedeværelse, alt uvæsentligt er skåret fra. Man har fokus på det centrale, et menneske som fortæller noget vigtigt. Personen sidder centralt i billedet og seeren kan identificere alle reaktioner hos den medvirkende.

Det halvnære billede er effektivt, som opstart i interviewet. Fotografen vil vælge undervejs i interviewet, under interviewerens spørgsmål, at zoome ind i nær og senere ud i halvnær flere gange under interviewet. Det betyder, at når journalisten skal redigere tv-indslaget anvender journalisten to billedeformater, der kan klippes sammen uden at det bliver opfattet som et jumbcut/spasserklip.
Nær, interiør
På det næste billede (5) ses forskellen på det halvnære billede og nærbilledet. Det halvnære billede bruges til at etablere interviewet og det nære billedeformat fokuserer på de følelser personen udtrykker. Der er en tendens til at overforbruge nærbilledet. Journalisten bør være opmærksom på, at nærbilledet ligner seerens intime rum fra virkeligheden.[3] Det er anstrengende, at se et forløb med mange nærbilleder.

Nærbilledet har fokus på en person og beskæringen er lige under hovedets øverste del og lige under nøglebenet. Nærbilledet viser personens personlige følelsesmæssige udtryk. Billedet bruges til at beskrive vigtige følelser og udtryk. Seeren oplever at være tæt på den medvirkende. Distancen til seeren er kort. Nærbilledet er interessant for seeren og skærper opmærksomheden og identifikationen. Derfor skal nærbilledet bruges med omhu og relativt sjældent.
Ultranær, interiør
Ultranær (6) er ultratæt på ansigtet. Det ultranære billede er ofte en vigtig detalje, det kan være et ur på arm, et øje, en cigaretglød. Alle dimensioner i helheden forsvinder, billedet bliver fladt uden dybde og kan kun anvendes i meget korte faser af produktionen.
Billedformater, exteriør
Når det er udendørs, exteriør er det samme formater. Men billedet kan være vanskeligt at beskære fordi der ikke er nogen rumafgrænsning. Er man i tvivl så beskær udelukkende efter personens placering i billedet.

Figur 2
Læs mere på Internettet om billedeformater
Denne artikel, Grammar of the shot, skrevet af Roy Thomson og Christopher Bowen henven der sig til alle som arbejder med framing.

[1] Synk beskriver, at der tales synkroniseret i billedet. Man hører nogen sige noget i billedet. Ikke speak.

[2] Spasserklippet eller jumbcuttet er et klip, hvor seeren vil registrere klippet som grimt, en fejl, eller et unaturligt klip. Personen "hopper" i samme billede.

[3] Det intime rum referer til vores fysiske og psykologiske sanserum. Det intime rum er ca. 40-50 cm. fra kroppen (ansigtet). Vi mennesker tillader kun andre mennesker med primærrelationer til os, at være i det intime rum. Det er vores kærester, ægtefælder, forældre, børn og meget nære venner.

# data[].attributes.attachment_link.description
Begrebet billedeformater henviser til, hvordan et billede beskæres i kameraet. Der skelnes mellem 4 forskellige almindelige billedeformater og 2 billedeformater, der anvendes sjældent. De 4 almindelige billedeformater er totalbilleder, det halvtotale billede, det halvnære billede og nærbilledet. På hver side af disse billedeformater er supertotalen og det ultranære billede.

# data[].attributes.body
Er det perspektiv hvor man ser det oppefra. SÅ man ser "hele situationen". Får mennesker til at se mindre ud og sårbar.

# data[].attributes.body
Lyd er en vigtig del af en fortælling af en film. Der findes 2 forskellige lydkilder: Synkron lyd og Asynkron lyd.
Synkron lyd der kommer fra billedet - fx. replikker, lyd af bevægelser, musik osv. (lyde som allerede er der som fx. at tale)
Asynkron lyd er når lyden ikke er en del af billedets indehold - men optræder som en slags kommentar på billedet (lyde som er redigeret ind)

Lyd der lægges på for at gøre billedets indehold mere realistisk.

https://www.youtube.com/watch?v=pzD9zGcUNrw

# data[].attributes.body
I filmen kan kamera bevæger sig eller "er stille". Kamera bevægelse kan også være med til stemning og giver informationer. Derfor er det vigtigt at forstår historien og personerne.

Panorering:
Det er et bevægelse i 360-panorering. Panorering ofte overblik over en situation eller et miljø. Og den er ofte i action film.

Tiltning:
Det er et bevægelse fra skoen til ansigt, eller omvendt. Det er langsomt bevægelse hvor vedkommende siger noget.

Travelling:
Det er et bevægelse hvor kameraet sider på noget ved siden af/foran/bagved det man vil filme.

Kranbillede:
Det er et bevægelse hvor kameraet bevæger sig op eller ned, som kan give tilskueren en svimlende fornemmelse. f.eks. pariserhjulet.

Håndhold kamera:
Det er et bevægelse som kan give rystende bevægelse, som kan give nervøsitet eller kaotisk stemning.

Steadycam:
Det er ikke et bevægelse, hvor kameraet er sætte til noget fast. f.eks. stativ.

# data[].attributes.body
uden lys ingen billeder.
En lys kilde er det sted lyset kommer fra.
Det kan være et varmt lys, fx et stearinlys under familie middag, der giver gengiver varme. lyse kan også skabe skygger som skaber mystiske eller uhyggeligt stemning.
Blødt lys er når omgivelserne er lige belyst.
Lowkey er når store dele af rammen er dårligt belyst, fx i gyserfilm hvor det kan skabe uhygge
dvs hårdt lys. Når der skabes store farve kontraster.
Der er også farvesymboler fx.  kan rød betyde at der sker noget ondt eller der sker noget romantisk. og hvis der er en blålig farve kan det f.eks. betyde at der er kolde stemninger.
Der findes også kontraster i farver: Blå er det modsatte af orange. Det kan give en dramatisk effekt.,

# data[].attributes.body
Billedebeskæring.
jo tættere jo flere detaljer, jo længere væk jo mere helhed og andet focus end selve små detaljer end på en tæt. Og der er 8 forskællige
1. er det ultranære billede. Det kan skabe en spænding, dvs. Hvis ma zoomer helt ind i feks. en hånd der gør noget, er det med til at vise hva vedkommende siger uden at sige noget, og hvad man kan forvente bagefter. Grimme detaljer
2. Nærbillede voiser eks. en ansigtsudtryk, man kan nærmest se hvad vedkommende føler.
3. Halvnære. dvs. i en samtale hvor man ser een der snakker eller bevæger arme, skuldre, altså, kropssprog.
4. Det halv totale billede. Så har man næsten hele kroppen med, og måske den anden vedkommende snakker med, men også hvordan iomgivelserne ser ud.
5. Den totale billede, der kan man gætte hvor de er henne, også hvad der sker i omgivelserne, og  andremennesker tæt på.
6. Super total billede. De viser lokalitet, og ofte er den første billede i film, for at vise hvor de sker. omgivelser.
7. Over the shoulder-shot. ofte for at vise hvad hovedpersonen ser eller snakker med, men også hvor mange hun snakker til.
8. Two-shot, to personers vises, og deres reaktioner, ansigts udtryk ligesom de halvnære billede bare med to