# data[].attributes.headline
Богородчанський іконостас

# data[].attributes.subject
Богородчанський іконостас

# data[].attributes.body
Йов Кодзелевич (1667-1740) - український іконописець.У своїй творчості поєднував традиції українського бароко і реалізм. Працював на замовлення різних монастирів. Богородчанський іконостас створений Йовом Кондзелевичем для монастиря Великий Смит у Маняві. Автор органічно поєднав здобутки візантійського та українського барокового іконопису.

Мазуренко Валентина

# data[].attributes.headline
Микільська церква (Біла Церква)

# data[].attributes.subject
Микільська церква (Біла Церква)

# data[].attributes.body
Микі́льська це́рква закладена 25 серпня 1706 року гетьманом Іваном Мазепою та білоцерківським полковником Констянтином Мокієвським.

Гетьман Мазепа уподобав Білу Церкву в розквіті своєї могутності. За народними переказами, він зібрав в тутешньому замку всі свої скарби після доносу Петру про "зраду" фастівського полковника Семена Палія. Розраховуючи закріпитися в Білій Церкві надовго, гетьман заклав тут церкву. Про це свідчить напис, висічений на металевій платівці, знайденій в 1842 році.
Споруда висотою 11,7 м зведена у стилі українського бароко, у 1967 році занесена до списку пам’яток архітектури національного значення.
В 1799 р. церковна будівля постраждала від пожежі. Після освячення Преображенського собору в 1839 р. Микільська церква припинила своє існування. Північна частина її була розібрана, а південна (нинішня Микільська церква) полягла в руїнах. Південна частина була відновлена 1852р. настоятелем Преображенського собору Петром Лебединцевим.

Разом з Преображенським собором Микільська церква була окрасою однієї з головних площ міста у XIX ст.— Соборної.
Церква розташована на вулиці Гагаріна,10 неподалік Преображенського собору.
Ямпольської Даніели

# data[].attributes.headline
Богоявленський собор (Києво-Братський монастир)(Кобулей Анна)

# data[].attributes.subject
Богоявленський собор (Києво-Братський монастир)(Кобулей Анна)

# data[].attributes.body
Богоявленський собор – головна соборна церква Братського Богоявленського монастиря. Розташовувався у 1690-1935 рр. у центрі великого монастирського подвір’я. Являв собою велику тринавну шестистовпну будівлю з п’ятибанним завершенням та західним притвором. У 1693 на місці старої церкви коштом гетьмана Івана Мазепи зведено новий кам’яний Богоявленський собор. Архітектором собору був Йосип Старцев. Споруда була подібна до Микільського собору, відрізняючись трохи приземленими пропорціями. Фасади Богоявленського собору були розчленовані не напівколонками, а пласкими лопатками. Не тільки західний, але й бічні фасади завершувалися рядом фронтонів. На головному фасаді був розміщений герб  гетьмана Мазепи, знищений після 1709 р. Інтер’єри собору розписали київський художник І. Квятковський (іконостас) та італійський майстер Дж. Б. Скотті (стінопис). У церкві був похований гетьман Петро Сагайдачний. У 1935 році собор було розібрано, а поховання знищено.

# data[].attributes.headline
Велику увагу Іван Мазепа приділяв культурно просвітнецькій діяльності .Він вкладав кошти з державної військової скарбниці та свої  на розвиток осіти,науки,архітектури,літератури,книгодрукування.На кошти Івана Мазепи проводиться ремонт Софійського собору, реставрація Михайлівського золотоверхого монастиря, Успенського собору та Троїцької надбрамної церкви Києво-Печерської лаври, відновлюються Кирилівська церква в Києві і Борисоглібський собор у Чернігові. Ось також декілька споруд побудованих на кошти Івана Мазепи :Свято-Вознесенський собор (Переяслав-Хмельницький)Трапезна церква Пустинно-Миколаївського монастиря в Києві;Братська Богоявленська церква на Подолі в Києві;Церква всіх Святих Києво-Печерської лаври;Ануфрієвська вежа — церква Києво-Печерської лаври;Вознесенська церква у Вознесенському жіночому монастирі в Києві;Троїцький собор у Батурині;Воскресенська церква в Батурині;Покрова Пресвятої Богородиці в Батурині;Вознесенський собор в Переяславі;Дзвіниця Борисоглібського монастиря в Чернігові;Церква святителя Іоанна Предтечі в Борисоглібському монастирі в Чернігові;Церква святителя Іоанна Євангеліста в Чернігові

# data[].attributes.subject
Велику увагу Іван Мазепа приділяв культурно просвітнецькій діяльності .Він вкладав кошти з державної військової скарбниці та свої  на розвиток осіти,науки,архітектури,літератури,книгодрукування.На кошти Івана Мазепи проводиться ремонт Софійського собору, реставрація Михайлівського золотоверхого монастиря, Успенського собору та Троїцької надбрамної церкви Києво-Печерської лаври, відновлюються Кирилівська церква в Києві і Борисоглібський собор у Чернігові. Ось також декілька споруд побудованих на кошти Івана Мазепи :Свято-Вознесенський собор (Переяслав-Хмельницький)Трапезна церква Пустинно-Миколаївського монастиря в Києві;Братська Богоявленська церква на Подолі в Києві;Церква всіх Святих Києво-Печерської лаври;Ануфрієвська вежа — церква Києво-Печерської лаври;Вознесенська церква у Вознесенському жіночому монастирі в Києві;Троїцький собор у Батурині;Воскресенська церква в Батурині;Покрова Пресвятої Богородиці в Батурині;Вознесенський собор в Переяславі;Дзвіниця Борисоглібського монастиря в Чернігові;Церква святителя Іоанна Предтечі в Борисоглібському монастирі в Чернігові;Церква святителя Іоанна Євангеліста в Чернігові

# data[].attributes.body
Ралко Олена

# data[].attributes.headline
Дмитро Левицький. Мистецтво у дп 17- пп 18

# data[].attributes.subject
Дмитро Левицький. Мистецтво у дп 17- пп 18

# data[].attributes.body
Левицький Дмитро Григорович – український живописець-портретист. Академік Петербурзької академії мистецтв. Художній напрям реалізм.

• був керівником живописних робіт під час реставрації Тріумфальних воріт у Москві (1766)

• працював викладачем Петербурзької Імператорської академії мистецтв (1771-1787)

талановито поєднував традиційну урочистість пізнього бароко з рисами природності і щоденності

за театральним маскарадом він умів бачити свіжість почуттів і жвавість характерів

найвідомішими є портрети «Актрока Анна Давія Бернуцці», «Дені Дідро», «Воронцова Катерина Олексіївна» та інші.

# data[].attributes.headline
Троїцький собор

# data[].attributes.subject
Троїцький собор

# data[].attributes.body
Визначна архітектурна пам'ятка доби Гетьманщини у Чернігові (1695). Був головним собором чернігівського Троїцького монастиря.

Закладений у 1679 р. Лазарем Барановичем за проектом і під керівництвом архітектора Іоанна Баптисти. Збудований коштом гетьмана України Івана Мазепи. Будівництво завершенно 1695.

За період існування собору він неодноразово горів, перебудовувався, але в результаті реставраційних робіт в 80-х роках ХХ ст. собор відновлено в первісних формах XVII ст. Автор проекту реставрації — київський архітектор М. М. Говденко.

Собор є визначною пам'яткою, що розкриває шляхи становлення і розвитку архітектури українського бароко.

Це тринавний, шестистовпний, триапсидний храм. За своїм планом він наслідує традиції мурованого храмового будівнитва Русі. Верх собору лаконічно прикрашають сім барокових бань: головна баня вивершується над центром, дві менші здіймаються на бокових ризалітах західного фасаду, а решта розташована на основному об'ємі споруд.Арсен Пахно

# data[].attributes.headline
З другої половини 18

# data[].attributes.body
З другої половини 18 ст.живопис почав швидко відходити від церковних канонів, починають переважати зображення реальних людей та подій.
іконопис продовжував розвиватися, але на іконах поряд зі святими почонають зображувати реальних персонажів -гетьманів, козацьку старшину,міщан.
Гавриленко Марія

# data[].attributes.headline
Михайлівський Золотоверхий Собою у Києві

# data[].attributes.subject
Михайлівський Золотоверхий Собою у Києві

# data[].attributes.body
Споруджений у 1108–1113 роках онуком Ярослава Мудрого київським князем Святополком Ізяславичем на базі Михайлівського Золотоверхого собору. Хрестово-купольний шестистовпний храм з трьома нефами та одним позолоченим куполом. На початку XX століття храм — 7-купольний (верхня фотографія). Михайлівський Золотоверхий собор було збудовано з каміння і цегли-плінфи на вапняно-цем'яковому розчині технікою «мішаної кладки» з використанням голосників у пазухах склепінь. Стіни собору прикрашали мозаїки і фрески. Був одним з найбільших монастирів Стародавнього Києва.На території монастиря знаходиться Київська православна богословська академія та храм святого апостола і євангелиста Іоана Богослова
Під час монгольської навали в 1240-хроках монастир зазнав відчутних втрат. Монголи пошкодили собор та зняли його позолочені бані. В 1496 році монастир було відроджено і перейменовано з монастиря св. Димитрія на монастир св. Михаїла, відповідно до назви церкви, збудованої Святополком. Після численних відбудов та розширень впродовж XVI ст. монастир став одним з найбільших та найбагатших монастирів України.
Греко-католицька церква у 1612 році отримала королівський привілей на монастир. Намісник унійного Митрополита Іпатія Потія о. Грекович Антоній у 1618 році спробував поширити свою владу на обитель, що викликало різку реакцію: козаки схопили його та втопили в ополонці навпроти Видубицького монастиря

Імена художників, які створили мозаїки і фрески Михайлівського Золотоверхого собору, невідомі. Ймовірно, в роботах брав участь давньоруський майстер Алімпій з Києво-Печерського монастиря. Загальна площа мозаїк, що збереглися, — 45 м². Написи на мозаїках собору зроблено старослов'янською мовою. Крім мозаїк і фресок, збереглися дві шиферні плити кінця 1 ст. з рельєфним зображенням вершників. Відомо, що іконостас для притвору Святої Катерини був оздоблений різьбярем Романом, оправу для Євангеліє виконав київський золотар Самійло Ростовський.

Кириченко Діана

# data[].attributes.headline
Покровський собор у Харкові

# data[].attributes.subject
Покровський собор у Харкові

# data[].attributes.body
Собор — є єдиним фрагментом забудови Харківської фортеці XVII ст., який дійшов до наших часів.
Кам'яна будівля Покровського собору була побудована козаками за межами тодішніх кордонів фортеці, поблизу її північної стіни, в 1689-му році кожтом І.Мазепи.
Архітектура цього храму має свої витоки у народному зодчестві України. На думку фахівців, Покровський собор майже повністю повторює українську дерев'яну тридільну церкву, і є синтезом ідей й конструкцій дерев'янного зодчества та кам'яної архітектури.
Надзвичайно легкий і стрункий, здалека собор нагадує три свічки, які стоять у ряд. Три його вежі розділені від самої землі, звужуються догори та гармонійно об'єднані у єдине ціле. До центральної восьмикутної вежі  зі сходу примикає п'ятигранний вівтар , а із заходу — бабинець . Висота середньої, найвищої частини, від землі до хреста становить 45 м.
Собор побудовано у два поверхи: знизу — зимній, теплий, храм, зверху — літній, холодний. Верхня церква майже цілком повторює нижню. Перший ярус оточено відкритою аркадою, на якій на рівні підлоги верхнього храму побудовано обхід-гульбище. Фасади собору багато прикаршені налічниками, напівколонами, карнизами. Монументальному вигляду храму відповідає вишукана краса та стрункість інтер'єру .

# data[].attributes.headline
От Ізабель Мартінсен 

# data[].attributes.subject
От Ізабель Мартінсен 

# data[].attributes.body
Іван Щирський (бл. 1650 - 1714) , визначний гравер на міді доби бароко школи О.Тарасевича, церковно-культурний діяч родом імовірно з Чернігова . До найкращих праць Щирського зараховують 8 мідеритів до чернігівського видання панегірика Л.Крщоновича на честь єпископа Лазаря Барановича , і три мідерити до мідерити до підручника реторики ("llias oratoria", 1698), того ж автора . Найвідоміший тезис Щирського , виконаний у традиціях іконостасу, присвячений ректоруКиївської Академії

# data[].attributes.headline
Свято-Вознесенський 

# data[].attributes.body
Свято-Вознесенський собор ( Переяслав-Хмельницький)

Перший камінь в будівництво собору було закладено в 1695 році. Закінчення будівництва датується 1700 роком. За відомостями Бендерської комісії на будівництво цього собору гетьман Мазепа виділила 300 000 золотих монет.

Собор був освячений 1 червня 1700 року зі участю гетьмана Мазепи, який подарував Пересопницьке Євангеліє, на якому в даний час приймають присягу Президенти України [2].

Мати гетьмана Мазепи - Марія Магдалина подарувала вишиту золотом і сріблом епітрахиль з написом «Року 1700 місяца семтемрія 16 дня. Всечесні ігуменя Марія Магдалина справила .У цьому ж універсалі гетьман повідомляє про свячення в єпископа Переяславського Захарія Корниловича, який «піднесений бити до храму церкви престольної свято Вознесенської коштом нашим в городі Переяславлі Воздвиження і спорудженої» [1].

Будівництвом цього храму було покладено початок відродження стародавньої Переяславської єпископії. Універсалом гетьмана Мазепи від 4 січня 1701 року монастирю, на території якого знаходився собор, було передано село Мацковка, Трахтемирівський перевіз і угіддя.
Ралко Олена

# data[].attributes.attachment_link.title
Вознесенский_собор_(Переяслав-Хмельницкий).JPG

# data[].attributes.headline
Українське бароко

# data[].attributes.subject
Українське бароко

# data[].attributes.body
Стиль архітектури доби Гетьманщини досі звично називали ''українським бароко''. Ми вважаємо таке визначення помилковим з огляду на глибоку відмінність стилістики православної церковної архітектури України доби Гетьманщини від європейського бароко. Проведені паралелі з європейською архітектурою епохи Ренесансу показали, що попри проникнення барокової стилістики і навіть рококо (під кінець доби), українська православна церковна архітектура розвивала власні засади як в типології, так і в архітектурно-пластичних вирішеннях. Тому стилістично церковну архітектуру України доби Гетьманщини не можна трактувати однозначно бароковою чи ренесансною. Науково коректним буде визначення її стилістики як ренесансно-барокового синтезу в умовах хронологічної ретардації.
Михайлівський Золотоверхий монастир у Києві — один з найяскравіших зразків архітектури українського бароко

# data[].attributes.headline
От Журавель Саши

# data[].attributes.subject
От Журавель Саши

# data[].attributes.headline
Борзак Данило

# data[].attributes.subject
Борзак Данило

# data[].attributes.body
Особливого розквіту в епоху бароко досягло різьблення храмових іконостасів. Характерні національні риси цього різновиду мистецтва скульптури остаточно сформувалися протягом XVII ст. Українські барокові іконостаси відрізняються пишним декоруванням, різноманіттям в оформленні карнизів та обрамлень ікон, застосуванням ажурного різьблення, основу якого складають рослинні мотиви: квіти, соняхи, грона винограду. Вирізані з дерева іконостаси майстри золотили, що в поєднанні з яскравими творами іконопису створювало ефект урочистості й святковості. Чудові зразки барокового різьблення іконостасів можна побачити в Андріївській церкві Києва, церкві святої П’ятниці у Львові та інших храмах і монастирях України.

# data[].attributes.headline
Саша Журавель

# data[].attributes.subject
Саша Журавель

# data[].attributes.headline
Спасо - Преображенська церква у Великих Сочинцях

# data[].attributes.subject
Спасо - Преображенська церква у Великих Сочинцях

# data[].attributes.body
Спасо-Преображенська церква у Великих Сочинцях— один із найкращих зразків церковної архітектури Лівобережної України, стилю українського бароко, початку XVIII століття. Пам’ятка архітектури і монументального мистецтва, яскравий представник стилю "козацького бароко". Церква хрещата, дев’ятидільна, із гранчастими раменами і квадратними двоповерховими приміщеннями між ними. Початково була увінчана 9-ма банями, після пожежі 1800, коли церкву вразила блискавка, чотири менші бані були зняті і нині церква має лише п'ять бань. Цікавими зразками барокової пластики є три вхідні портали.
1937 року дерев'яна дзвіниця була розібрана, а церква закрита.
Під час 1 Світової війни богослужіння було відновлено, 1960 року влада знову закрила церкву.

Макаров Данило

# data[].attributes.headline
Гавриленко Марія

# data[].attributes.subject
Гавриленко Марія