# data[].attributes.attachment_link.title
Фолклорните области на България

# data[].attributes.attachment_caption
Белодрешна мъжка носия

# data[].attributes.headline
Северняшка мъжка народна носия

# data[].attributes.subject
Северняшка мъжка народна носия

# data[].attributes.body
Мъжката носия е белодрешна. Ризата е бяла и на повечето места е дълга дори до над коленете. Носи се или отвън – обикновено през лятото, или отвътре. Панталоните са вълнени бели беневреци. На някои места те са тесни, а на други – по-широки с къси крачоли – димии. Тесните беневреци се носели от трудовото бедно население, а широките димии – от заможните.

Различията във формата на гащите е предпоставка и за различия в оформлението на връхните дрехи. Към тесните беневреци обикновено принадлежат дълги връхни дрехи, а към късите димии – къси връхни дрехи до над коленете.

Характерно е носенето на ризата над беневрека през лятото. Тогава тя е дълга до коленете или глезените – остатък от старинното славянско облекло.

На кръста, върху ризата, се намотава дълъг пояс, обикновено в червен цвят. На краката се навиват навои, слагат се калцуни и се обуват кожени цървули с тъп или остър нос и много връзки отпред, или пък обувки. На главата се носи черен цилиндричен калпак.Кулска мъжка белодрешна носия графична рисунк.а

# data[].attributes.attachment_caption
Двупрестилчена женска носия

# data[].attributes.headline
Северняшка двупрестилчена женска носия

# data[].attributes.subject
Северняшка двупрестилчена женска носия

# data[].attributes.body
Двупрестилчена женска носия се облича основно през лятото, а в някои селища на равнината и през цялата година. Тя се състои от бяла риза, задна надиплена вълнена престилка, наречена бръчник, предна престилка и колан.

В Северозападна България ризата се нарича “бръчанка”, “бърчена риза”, “пъстрица”. Шие се от два плата. Яката обгръща високо врата с набрано огърле (“огърлаша”). Ръкавите завършват с набор.

Освен названието “риза” на запад от р. Искър – в Северозападна България, се среща и названието “кошуля”.

# data[].attributes.attachment_caption
Мъжката белодрешна носия

# data[].attributes.headline
Шопска мъжка народна носия

# data[].attributes.subject
Шопска мъжка народна носия

# data[].attributes.body
За мъжката белодрешна носия в Шопската фолклорна област е характерна дългата като туника бяла риза, изработена от памук и декорирана около яката. Поясът тук е неразделна част от носията на шопа - винаги стегнато обвит около кръста. Изработва се предимно от вълна и бива черен или червен, в зависимост от случая. За сватби винаги се е използвал червен пояс. Елекът също определя облика на шопската носия. Най-често е дълъг, което прави фигурата на шопа по-висока и по-мъжествена. Панталоните на шопската носия са по-тесни от тези в други етнографски области, а богата им орнаментация е съсредоточена главно ниско долу в крачолите. За капак буйният шоп, никога не танцува и не се жени без калпак!

# data[].attributes.attachment_caption
Традиционна шопска сукманена женска носия

# data[].attributes.headline
Шопска женска народна носия

# data[].attributes.subject
Шопска женска народна носия

# data[].attributes.body
Сукманената носия е най-популярния модел носия за цяла България, но в Шоплука има свой типичен образ. Шопските сукмани са пъстри и много ярки, изобилстващи от декорации, гайтани, бродерии. Много характерно е наличието на пафти - металните накити, които се вързват около талията на девойките. Пафтите се изработват от лято или ковано желязо, често се обрисуват или окичват с камъни и други елементи. Женската носия изобилства от цветове, украсите са съсредоточени в полите и пазвите, а ръкавите на носията са най-често дълги и отново обшити с народни шевици.

# data[].attributes.attachment_caption
Пиринска мъжка и женска народна носия

# data[].attributes.headline
Пирински народни носии

# data[].attributes.subject
Пирински народни носии

# data[].attributes.body
Народната носия в Пиринската етнографска област е пищна и пъстроцветна.

Женската спада към вида на саичените народни носии. Състои се от риза, сая, пояс и, за разлика от други фолклорни области, има само една престилка. Ризата е дълга, подобно на туника и цялостният ѝ облик се оформя от саята, която е връхната дреха. Обикновено саята е отворена на гърдите, а дължината на полите варира в зависимост от редица фактори като сезона, повода и конкретното мясти. Богато орнаментирана е предимно пазвата и ниско долу в завършека на полите. Неразделна част от пиринската женска носия са червеният вълнен пояс, както и дългата тясна престилка. Носията тук има само една престилка, която я прави еднопрестилчена, за разлика от други области, където жените са използвали по две, различни по дължина престилки. Главата на пиринчанките винаги е забрадена с кърпа, вързана ниско под косите. Пиринската женска носия е много тежка, което оправдава по-умеренето темпо, което момите поддържат по време на танците.

За разлика от носията на жените, тази на пиринчанина не е толкова тежка. С нея пъргавите и сръчни движения са по-лесни и постижими. Мъжката носия в Пиринската фолклорна област, също както в съседния Шоплук, е белодрешна. Панталоните са с бели, тесни, с прилепнали крачоли, наричани още “беневреци” или “чешири”. Горните дрехи са по–свободни, с по-широка кройка. В тази етнографска област често липсва яката, а ризитеса дълги, като на някои места стигат дори до под коленете. Връхният елек се среща със и без ръкав, а поясътна пиринчанина е червен и винаги е силно стегнат около кръста, като в някои случаи се пристягал допълнително с ремък.

# data[].attributes.attachment_caption
Мъжката чернодрешна тракийска народна носия

# data[].attributes.headline
Тракийска мъжка народна носия

# data[].attributes.subject
Тракийска мъжка народна носия

# data[].attributes.body
Мъжката чернодрешна носия се състои от бяла памучна риза, отново богато орнаментирана с типичните бродерии, тъмни потури и елек, който е също декориран.

В тази област срещаме традиционния за българина калпак, а популярните изпъстрени и декорирани изобилно шапки с рози и други цветя са характерни за селищата от Розовата долина.

# data[].attributes.attachment_caption
Сукманена тракийска женска народна носия

# data[].attributes.headline
Тракийска женска народна носия

# data[].attributes.subject
Тракийска женска народна носия

# data[].attributes.body
Сукманената женска носия е най-носената из цяла България. Състои се от бяла памучна риза и сукман, с типичните за всеки регион бродерии. В Тракийската област имаме богатство на бродериите и орнаментите. Най-често сукманът е без ръкави, но на някои места се среща с къс и дори с дълъг ръкав.

# data[].attributes.attachment_caption
Мъжка и женска родопска традиционна носия

# data[].attributes.headline
Родопски народни носии

# data[].attributes.subject
Родопски народни носии

# data[].attributes.body
Мъжката носия от Родопската фолклорна област е типична чернодрешна народна носия. В родопския вариант на тази, традиционна за цяла България носия, имаме риза и елек с богата бродерия, червен пояс, тъмни потури, декорирани отново с бродерия и гайтани.

Сред женските носии най-известната е т.н. “саяна” носия. Този тип носия е характерен за южните и югозападните части на България. Наименованието ѝ идва от думата “сая”, което означава постоянна горна дреха. В повечето случаи саята е отворена отпред, с различна дължина на полите в различните селища.
Дължината на ръкавите, материалите и цвета на саята също се менят според региона, сезона и самия празник. В повечето случаи саята е едноцветна - бяла, черна, тъмнозелена или червена, оранаментирана предимно около пазвата.

# data[].attributes.attachment_caption
Мъжка добруджанска носия

# data[].attributes.headline
Добруджанска мъжка носия

# data[].attributes.subject
Добруджанска мъжка носия

# data[].attributes.body
Мъжкото облекло се отнася към чернодрешния тип, разпространен в цяла България. Дрехите са изработени от аба в кафяв или черен цвят, украсени с гайтани. Костюмът се състои от риза от памучно платно, дълъг пояс с ресни, опасан около кръста, потури – широки, „дънести” гащи от домашен черен или кафяв шаяк, украсени богато с гайтан, елече без ръкави, калпак от овча кожа, бели навуща, увити около краката, а през зимата мъжете обличат дебели, дълги връхни дрехи от аба и кожа – ямурлук и бой-кожух.

# data[].attributes.attachment_caption
Женска добруджанска носия

# data[].attributes.headline
Добруджанска женска народна носия

# data[].attributes.subject
Добруджанска женска народна носия

# data[].attributes.body
Една от най – многобройните етнографски групи са преселниците от Северна Добруджа. По стил и комопозиция на женската носията на тази етнографска група се отнася към сукманения тип и е еднаква с характерния за началото на ХХ в. добруджански костюм. Така нареченото „приселско” облекло притежава изключително ярък колорит, постигнат от съчетание на интензивни зелени, жълти, розови, оранжеви, сини цветове. Ризата е обикновено с туникообразна кройка, извезана с растителни орнаменти по краищата на полите, ръкавите или пазвата. Женската добруджанска носия се състои от червен сукман с бродерия (може пола и елече), дълга бяла памучна риза, черна вълнена престилка с бродерия, жълта кърпа с копринени ресни за главата и коланче. Среща се и шапка като гребен на петел (качуло).

# data[].attributes.attachment_link.title
добруджанска носия1

# data[].attributes.headline
Обичайно под "фолкло

# data[].attributes.body
Обичайно под "фолклор" в България се разбира онази част от традицията, свързана с аграрните времена на обществото, която съдържа форми на творчество, които могат да се определят като художествени. Става дума за музика и народно изкуство и най-вече за песента и танца, за словесния фолклор в цялото му многообразие - от приказката до пословицата и поговорката - и за пластичното изкуство, което откриваме най-вече в шевицата, в каменната пластика, в дърворезбата, в изображенията върху хляба и др. В своята цялост това творчество се развива до втората половина на 19 в.  България е разделена главно на шест фолклорни области: Северняшка, Добруджанска, Тракийска, Шопска, Пиринска и Родопска. Днес ще разгледаме характерните за всяка област песни, танци, костюми и начина на живот на хората във всяка от областите.