# data[].attributes.headline
Ліна Костенко

# data[].attributes.subject
Ліна Костенко

# data[].attributes.body
На світі можна жить без еталонів

“На світі можна жить без еталонів,по-різному дивитися на світ:широкими очима,з-під долоні,крізь пальці,у кватирку,з-за воріт.Від того світ не зміниться нітрохи.А все залежить від людських зіниць -в широких відіб'ється вся епоха,у звужених - збіговисько дрібниць.”
Читає Олена Холоденко

# data[].attributes.headline
Ліна Костенко – Очима ти сказав мені: 

# data[].attributes.subject
Ліна Костенко – Очима ти сказав мені: 

# data[].attributes.body
Очима ти сказав мені: люблю.
Душа складала свій тяжкий екзамен.
Мов тихий дзвін гірського кришталю,
несказане лишилось несказанним.
Життя ішло, минуло той перон.
гукала тиша рупором вокзальним
.Багато слів написано пером.
Несказане лишилось несказанним.
Світали ночі, вечоріли дні.
Не раз хитнула доля терезами.
Слова як сонце сходили в мені.
Несказане лишилось несказанним.
Читає Валентина Кизілова

# data[].attributes.headline
 Костенко Ліна Двори стоять у хуртовині айстр..

# data[].attributes.subject
 Костенко Ліна Двори стоять у хуртовині айстр..

# data[].attributes.body
.Двори стоять у хуртовині айстр.
Яка рожева й синя хуртовина!
Але чому я думаю про Вас?
Я Вас давно забути вже повинна.
Це так природно — відстані і час.
Я вже забула. Не моя провина,—то музика нагадує про Вас,
то раптом ця осіння хуртовина.
Це так природно — музика і час,
і Ваша скрізь присутність невловима.
Двори стоять у хуртовині айстр.
Яка сумна й красива хуртовина!
Читає Інна Ледахівська