# data[].attributes.body
За рішенням Міжнародної авіаційної федерації, 12 квітня в усьому світі вважається Днем авіації та космонавтики. І, звичайно, ця дата безпосередньо пов'язана з першим польотом людини в космос.

108 хвилин. Рівно стільки тривав політ Юрія Гагаріна в космосі в 1961 році. І ці 108 хвилин стали початком справжньої космічної ери. Після того як Гагарін сказав «Поїхали!» і махнув рукою, космос відкрив землянам свої простори. І ось, через півсторіччя, людина замахнулася на підкорення Марсу.

Раз у раз вчені обіцяють ось-ось колонізувати червону планету і зайнятися подальшим підкоренням Сонячної системи.

Космічна гонка на Землі йде повним ходом. Фахівці вже навчилися створювати «багаторазові» ракети, які можна повернути на Землю і запустити знову; планують видобуток корисних копалин в космосі; збираються знищувати космічне сміття за допомогою лазера.

Того і дивися, в недалекому майбутньому почнемо святкувати ще й День космічного туризму. А все завдяки найдопитливішим людям планети, які щодня виконують свою працю з особливою пристрастю і натхненням.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (2)

# data[].attributes.headline
Невідомі факти про Землю

# data[].attributes.subject
Невідомі факти про Землю

# data[].attributes.body
1. Кожну хвилину Земля пролітає 19 300 кілометрів.

2. Температура на орбіті Землі дорівнює + 4 °С

3. Навколо нашої планети обертається понад 8 тисяч одиниць космічного сміття.

4. Відстань до найближчої (після Сонця) від нас зірки (Проксими Центавра) становить 4,24 світлових роки.

5. Вчені вважають, що планети, схожі на Землю, є у кожної шостої зірки. Це означає, що тільки в нашій Галактиці може бути близько 33 млрд планет, придатних для життя.

6. Люди завжди бачать один і той же бік Місяця. Гравітаційне поле Землі сповільнює обертання Місяця навколо своєї осі, тому своє обертання планета проходить за той же час. Крім того, зворотна сторона Місяця більш горбиста порівняно з тією, яку видно.

7. Міжнародна космічна станція – найдорожчий об'єкт в історії людства. На орбіті Землі МКС перебуває із 1998-го. Ціна створення і підтримки станції в працездатному стані, за приблизними підрахунками експертів, вже наближається або навіть перевищила 150 млрд доларів.

8. Найбільший метеорит, який впав на Землю, – це 2,7-метровий "Гоба" (Hoba). Його виявили в Намібії. Вага метеорита становила 60 тонн, а на 86% він складався із заліза, що зробило його найбільшим шматком заліза природного походження на планеті.

9. Якби Земля оберталася навколо Сонця в зворотну сторону, то рік був би на два дні коротшим.

10. Нагадаємо, що сам Місяць не світить. Те світіння, яке ми спостерігаємо по ночах, – це відбите супутником Землі світло Сонця.

# data[].attributes.attachment_link.title
Без названия (3)

# data[].attributes.headline
Цікаві факти про космос і планети

# data[].attributes.subject
Цікаві факти про космос і планети

# data[].attributes.body
1. Юпітер може вмістити в себе тисячу планет розміром з нашу Землю. Але при цьому Сонце більше за цього гіганта, хоча якщо порівнювати наше головне світило з іншими зірками у Всесвіті – то воно виявиться неймовірно крихітним. Наприклад, зірка Великий пес більша за Сонця в півтори тисячі разів.

2. Одна доба на Венері триває 224,7 "земних" дні, тобто понад 7 місяців. Венера – це також єдина планета Сонячної системи, яка обертається проти годинникової стрілки

3. Ви не змогли б пройтися по Юпітеру, Сатурну, Урану або Нептуну, тому що у них немає твердої поверхні.

4.Найвища гора, відома людині, розташована на астероїді Веста. Вона заввишки 22 км у висоту. Астероїд Веста – друге за масою тіло в поясі астероїдів між орбітами Марса і Юпітера.

5. На планеті HD189733b постійно йде скляний дощ.

6. Космічний простір не може мати ні центру, ні краю тому, що відповідно до теорії відносності Ейнштейна гравітація згинає весь простір в нескінченну криву.

7. Всесвіту, ймовірно, близько 15 млрд років, але оцінки вчених коливаються.

# data[].attributes.headline
Цікаве про космонавтів

# data[].attributes.subject
Цікаве про космонавтів

# data[].attributes.body
1. Перша земна істота в космосі – собака Лайка, яка була запущена в космічний простір на "Супутнику-2" в 1957 році. Собака загинула на кораблі через брак повітря. А сам супутник згорів в атмосфері Землі через порушення своєї орбіти.

2. Ви добре знаєте, хто перший полетів у космос, але ми все ж нагадаємо: перший політ здійснив радянський астронавт Юрій Гагарін. 12 квітня 1961 року він пробув на орбіті 108 хвилин. З невеликим запізнень після нього в космос полетів американець Алан Шепард.

3. Перша жінка в космосі – Валентина Терешкова. Її політ тривав понад майже три доби. Щоправда, Терешкова дуже погано почувалася та отримала серйозні проблеми зі здоров'ям. Це стало однією з причин, чому наступний політ жінки в космос відбувся тільки через 19 років.

4. Коли Ніл Армстронг ступив на Місяць, він сказав свої знамениті слова: "Це один маленький крок для людини, але гігантський стрибок для всього людства". До слова, досі люди побували на поверхні супутника Землі тільки раз – 20 липня 1969 року.

5. З Місяця космонавти привезли в цілому 380 кг місячної породи. Натомість там вони залишили платівку з історичним записом і власними автографами.

6. Повна вартість скафандра для астронавтів становить близько 11 млн доларів, але – 70% це рюкзак і модуль управління.

7. Американський бізнесмен Денніс Тіто став першим туристом, який відвідав космос. Він заплатив за подорож в квітні 2001 року 20 мільйонів доларів.

8. Космонавти носять підгузники при посадці, зльоті і при виході у відкритий космос. Також космічні апарати мають туалети. Щоб позбутися відходів в умовах низької гравітації, астронавти повинні сидіти на пристрої, який відсмоктує відходи. Тверді відходи сушать і скидають в простір, а вода зберігається.

9. До слова, у космосі плакати не варто, тому що сльози в умовах невагомості не стікають по щоках, а залишаються на поверхні ока у вигляді кульок, що викликає неприємні і болючі відчуття.

10.Загалом, у невагомості дуже легко пересуватися – космонавти просто літають всередині космічної станції. Але й недоліки: м'язи втрачають силу, а кістки стають крихкими. Найбільше страждають ноги. Щоб не розучитися ходити, космонавти приймають вітаміни і кожен день займаються фізкультурою. Також в невагомості збільшується відстань між хребцями, і люди трішки виростають.

11.Прийнято вважати, що людина вибухає в космосі без скафандра. Мовляв, тиск, з яким космос буде впливати на людський організм, призведе до того, що тіло просто розірве на частини. Насправді ж космонавт без скафандра буде почуватися у відкритому космосі нітрохи не гірше, ніж у звичайній воді. Шкіра буде тривалий час підтримувати нормальну температуру, а серце буде качати кров, як ні в чому не бувало. Єдина небезпека – відсутність кисню.

# data[].attributes.headline
От така робота

# data[].attributes.subject
От така робота

# data[].attributes.attachment_link.title
Космонавт під час роботи у відкритому космосі

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Книга-мандрівка. Україна

# data[].attributes.attachment_link.title
ЯК УКРАЇНЕЦЬ ВЧИВ NASA ЛІТАТИ. 4 серія «Книга-мандрівка. Україна».

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Ім'я видатного українця Олександра Шаргея золотими літерами написане в залі слави Космічного музею НАСА в США (Аламатордо). На його честь названо трасу, яка вперше привела людину на Місяць, і кратер на зворотному боці супутника Землі. До Міжнародного Дня космонавтики 12 квітня згадаймо про видатного земляка.
Завоювання космосу в ХХ столітті безпосередньо пов'язане з невідомим багатьом ім'ям талановитого дослідника та інженера Олександра Гнатовича Шаргея, який описав оптимальні траєкторії польотів, облаштування міжпланетних проміжних баз, способи повернення на Землю та інші важливі питання, пов'язані з польотами в космос.

Як записано у метричній книзі Полтавської єпархії 1897 року за № 55, "червня 9 дня народжений, а 28 хрещений - Олександр; батьки - був студентом юридичного факультету Київського університету Гнат Бенедиктович Шаргей і його законна дружина Людмила Львівна".

Народився Юрій Кондратюк (Олександр Шаргей) 21 червня 1897 року в Полтаві.

Олександрів батько, навчаючись в Київському університеті, брав участь у студентських демонстраціях, на другому курсі його виключили з університету. І він поїхав до Німеччини, але невдовзі повернувся і вступив до Петербурзького університету на літературний факультет.

Мати Людмила Львівна (Шліппенбах) Шаргей викладала в одній із гімназій Подолу географію і французьку мову. Разом зі своїм чоловіком виходила на демонстрації. Затята революціонерка, вона брала участь в роботі однієї з підпільних організацій. Уже носячи під серцем дитя, потрапила до лабет жандармів. Ставлення до заарештованої було жахливим. Це її і згубило. Вона тяжко захворіла і 1903 року у безнадійному стані потрапила до лікарні для душевнохворих. Батько і син глибоко переживали недугу матері, але нічого вдіяти не могли. Хвороба прогресувала, і невдовзі молодої жінки не стало.

Вбитий горем батько, немов передчуваючи і свою близьку смерть, змушений був шукати нову матір для своєї дитини. Нею стала колега по роботі Олена Петрівна Караєва. Лихе передчуття батька справдилося - невиліковно хворий, він пішов з життя. Олександрові тоді ледь виповнилося 13 років.

Так склалося, що ріс малий Олександр під наглядом своєї бабусі Катерини Кирилівни і нерідного діда Якима Микитовича Даценків. Дід був вельми шанованою людиною в Полтаві. В його будинку часто бували письменники-демократи Панас Мирний, Володимир Короленко, інші представники української й російської інтелігенції.

Дитинство у нього було важке, сирітське. Він стрімко ставав дорослим, не по літах розвивав свій непересічний інтелект. Олександр закінчив гімназію у 19 років у Полтаві зі срібною медаллю. І в атестаті було зазначено, що ця медаль дана "во внимание к отличным успехам в науках, особенно в физике и математике". Юнак, не знаючи праць Ціолковського, вивів основну формулу ракети для космічного польоту, запропонував принципово новий спосіб польоту на Місяць із поверненням за допомогою багатоступеневої ракети. Ці основні розрахунки та ідеї він виклав у чотирьох шкільних зошитах, вони склали основу книги, яка згодом була надрукована у 1929 році. Але цьому передувало складне життя.

Про це він згодом написав Костянтину Ціолковському: "Над питанням міжпланетних сполучень я працюю вже 12 років. З 16-річного віку, відтоді, як я визначив здійснимість вильоту з Землі, досягнення цього стало моєю метою життя".

Він мріяв з дитинства про польоти в небо. Захопившись думкою про політ у космічний простір, він сідає за підручники і самотужки опановує вищу математику, фізику, механіку, астрономію, хімію. Зачинившись у кімнаті, забувши про все на світі, розстеливши на підлозі папір, креслить, визначає, проєктує... Так народився перший варіант праці з міжпланетних подорожей.

Після закінчення гімназії, Олександр вступив у Петроградський політехнічний інститут. Поселяється у своєї мачухи. І знову навчання, креслення, гіпотези, версії, проекти. Але йшла перша світова війна. Провчився він усього сорок днів і його, студента-першокурсника, 11 листопада 1916 року забрали до армії і направили у школу прапорщиків при Петроградському юнкерському училищі. Абияк відбувши заняття, він поспішає на квартиру, щоб до відправки на фронт закінчити розпочату працю. У березні 1917 року завершує її. Тоді йому не виповнилося і 20 років. Закінчивши училище, молодий офіцер отримав призначення на Закавказький фронт, поїхав туди через Полтаву. Свої зошити з розрахунками він залишив у мачухи, Олени Петрівни. Прослужив він недовго: у березні 1918 року військово-революційний комітет Кавказької армії видав постанову про демобілізацію Олександр мав намір дістатися Києва, знову ж таки через Полтаву.

Але під час цих подорожей він разом із своїм другом дитинства потрапив у Добровольчу армію генерала Корнілова, і лише в травні 1918 року їм пощастило звідти втекти. У Полтаві вже не було бабусі, вона померла, а дід вибрався у село. Не бажаючи жити на утриманні родичів, Олександр працює то електриком, то вантажником, то кустарем-слюсарем, то репетитором. Перебиваючись з хліба на воду, уривками працює над другим варіантом рукопису про вихід людей у космічний простір.

Життя було складним, часи тоді були непевні, і не кожна людина, навіть досвідчена, могла розібратися у заплутаних політичних та військових перипетіях тих днів. 31 серпня 1919 року до Києва вдираються денікінці. Їхній генерал під загрозою розстрілу оголошує тотальну мобілізацію. Олександр Шаргей знову опиняється під осоружними йому білими прапорами. На станції Бобринська, поблизу міста Сміли, він залишає санітарний вагон і зупиняється на квартирі матері свого друга Бориса Арабажина.

Коли в Києві твердо встановилася радянська влада, молодий учений повертається до своїх родичів, звідки за їхньою рекомендацією переїздить до невеликого містечка Мала Виска Херсонської губернії (нині Новоукраїнський район, Кіровоградщина). Працює слюсарем на кооперативному млині й кочегаром на цукровому заводі. Небайдужий, він не забуває про київську рідню - постійно відправляє посилки з харчами.

Тут, у Малій Висці, й відбулося перевтілення Олександра Шаргея в Юрія Кондратюка. А сталося це так. 1 березня 1921 року у Києві помер від туберкульозу студент-вінничанин Юрій Васильович Кондратюк. Мачуха, турбуючись про подальшу долю свого пасинка, колишнього царського прапорщика, який двічі, хоч і не з власної волі, побував у білій армії, вирішила убезпечити його життя, тож випросила у рідних померлого юнака документи і передала їх у Малу Виску.

Олександр довго не погоджувався на таке. Але встояти перед вмовляннями мачухи не зміг - зрештою, від цього залежали і її життя, і доля його сестри. Це сталося було років тому, 15 серпня 1921 року.

Працюючи на Маловисківському цукровому заводі, а потім на спорудженні великих зернових елеваторів на Північному Кавказі, Юрій Кондратюк завершив роботу над третім варіантом рукопису "Про міжпланетні подорожі" й надіслав у Москву на рецензію відомому вченому - інженеру-механіку В. Ветчинкіну. Позитивного відгуку не сподівався. Просто хотів засвідчити, що існує на світі такий собі Юрій Кондратюк.

У травні 1926 року, все ж таки надійшов відгук, який засвідчував, що "Ю.Кондратюк - великий талант, закинутий у глухий куток і позбавлений можливості виявити себе належним чином"

Зі спогадів сучасників Юрія Кондратюка дізнаємося, що наступні двадцять років у його житті були надзвичайно складними і напруженими. Були арешти, але були й зустрічі з Серго Орджонікідзе, Сергієм Корольовим, професорами Вєтчинкіним, Риніним, листування зі самим Костянтином Ціолковським.

Юрій Кондратюк, на жаль, не отримав вищої освіти, а такі намагання були у нього у 1922 році, проте не покидає своїх наукових досліджень, знайомиться із першою частиною праці Ціолковського "Дослідження світових просторів реактивними пристроями" пропрацює над рукописом власної книги.

7 жовтня 1926 року газета "Вечерняя Москва" сповістила про народження молодого вченого Юрія Кондратюка. Це була перемога, але не остаточна. Схваливши працю вченого, Головнаука відмовила у виданні "Про міжпланетні подорожі", пославшись на завантаженість поліграфічної бази. Згодом він опублікував її в Новосибірську власним коштом. І в січні 1929 року книга Кондратюка накладом 2000 примірників побачила світ у друкарні "Сибкрайсоюз".

Багатьом відомим ученим розіслав Кондратюк цю книгу. Потрапила вона і до бібліотеки американського конгресу, і саме ця праця відіграла визначну роль у плануванні американської місячної програми.

Щоб втілити у життя свої проект, тобто конструювати космічні ракети, йому слід було перейти в Групу вивчення реактивного руху, якою керував С.П. Корольов. За рекомендацією професора В. Ветчинкіна Юрій Кондратюк відвідав лабораторію ГВРРу, зустрічався з її керівником, але від запрошення відмовився. Адже тих, хто влаштовувався в ГВРР, перевіряли до десятого коліна. У такому випадку виплили б нагору і зміна прізвища, і золоті офіцерські погони. За це б репресували. А він же був за крок від здійснення мрії!

Але, від своєї долі не втечеш. І зернові елеватори, які проектував і будував Кондратюк, мало не згубили його. 31 липня 1930 року завідуючого проектно-монтажним підвідділом західно-сибірської контори "Хліббуд" Ю.Кондратюка та його співробітників за злісним доносом заарештовують. Звинувачення - шкідництво. Воно полягало тільки в тому, що збудував елеватор без жодного цвяха. Боялися, щоб не розвалився. А споруда, за свідченням очевидців, стояла довгий час. Через кілька місяців без оголошення звинувачень і без суду вченого засудили до трьох років ув'язнення. Згодом усім засудженим табори замінили засланням у Західний Сибір.

У тюрмі, в 1932 році, він дізнався про конкурс на кращий проєкт потужної вітроелектростанції в Криму. Його запрошують до участі. Вчений з головою поринає в роботу. Створивши ескізи та зробивши розрахунки, вчений відправив їх фахівцям. Варіант Кондратюка високо оцінили. Він займає перше місце. Це була найпотужніша у світі вітроелектростанція, заввишки 165 метрів. Жоден науковий інститут не мав розробок, які б передбачали б таку потужність - 1200кВт.

У квітні 1932 року за наказом Орджонікідзе його достроково звільнили із заслання та запропонували взяти участь у розробці іншого проєкту. Він прибув до Криму, щоб побудувати електростанцію. Але знову прикрість - Орджонікідзе застрелився (чи застрелили), а Кондратюка, який встиг зробити лише фундамент, відкликали до Москви, доручили проєктувати малопотужні вітродвигуни для колгоспних ферм.

На початку війни 1941 року Юрій Кондратюк оголосив себе мобілізованим. Він записався до Київської ополченської дивізії міста Москви. На початку жовтня 1941 року дивізія стримувала натиск окупантів на калузькому напрямку. А це було на території селища Засецький і сіл Великі та Малі Совки Кіровського району Калузької області. 3 жовтня почався запеклий бій. В одній із сутичок обірвався телефонний зв'язок. Червоноармієць роти зв'язку Ю.Кондратюк зголосився поновити його. Уникаючи куль і вибухів снарядів, він подався шукати місце обриву проводу і не повернувся. Подальша доля винахідника невідома. Зник також і портфель з ракетними розробками. Документальних свідчень про місце поховання Кондратюка до цього часу не виявлено. У таких випадках людина вважається безвісті зниклою.

У повоєнні часи існувала версія перебування вченого в конструкторському бюро відомого німецького вченого фон Брауна, яке проєктувало ракети "Фау - 2". Документальних підтверджень цього немає. За іншою версією, папку з проєктами та розрахунками знайшли німці, які швидко зрозуміли, який це скарб.

Але відомо, що за проєктами Кондратюка-Шаргея побудована найвища в світі архітектурна споруда - це Останкінська телевежа в Москві. В основу її будівництва покладено проєкт Кримської вітряної електростанції.

Весь світ знає, що американці злітали на місяць за "трасою Кондратюка", використавши його схему посадки на Селену. 14 березня 1969 року американський журнал "Лайф мегезін" писав: "Політ космічного корабля "Аполлон" на Місяць було виконано за схемою, що її запропонував Юрій Кондратюк. Інженер Джон Хуболт, який очолив групу фахівців, що працювали в НАСА й готували проєкт висадки людей на місяць, котрий якнайдокладніше обґрунтував теоретично цей варіант у книзі, виданій 1929 року".

За свого життя ця геніальна людина так і не здобула на батьківщині ні визнання, ні нагород. Але саме йому на космодромі мису Канаверал вдячні американці спорудили пам'ятник. В Аламогордо (США, штат Нью-Мексико) в Міжнародному залі космічної слави серед 78 імен видатних учених золотими літерами вписано ім'я Юрія Кондратюка. Цим славетним ім'ям назвали трасу, якою людина вперше досягла Місяця й висадилася на його поверхню, та кратер на зворотному боці супутника Землі.

І все-таки зоряний час його думки настав! Це трапилося тоді, коли перший із землян ступив на курну поверхню Місяця. А Олександр Шаргей мріяв, що тією людиною буде саме він...
Зонатта ІЩЕНКО, Мар'янівської сільської ради Новоукраїнського району

# data[].attributes.attachment_link.title
ГЕНІЙ КОСМОСУ З МАЛОВИСКІВСЬКОГО МЛИНА

# data[].attributes.attachment_link.description
Ім'я видатного українця Олександра Шаргея золотими літерами написане в залі слави Космічного музею НАСА в США (Аламатордо). На його честь названо трасу, яка вперше привела людину на Місяць, і кратер на зворотному боці супутника Землі. До Міжнародного Дня космонавтики 12 квітня згадаймо про видатного земляка.