# data[].attributes.body
Algusaegse kaardi peal on linna nimi vene keeles. Kaart on vana ja beež. Kaardil ei ole hästi näha maanteesi ega maju. Põlva lähedal on tähistatud kõrgendikud. Keskväljakut ei ole kaardil hea näha. Kaardil ei ole tähtsamaid kohti märgistatud nt (kool, kirik).

# data[].attributes.body
Põlva sai Põlva linnaõigused 1993. aastal

# data[].attributes.body
Nõukogude kaart on värvilisem võrreldes vabariigi algusaegse kaardiga. Kaardil on hästi jõge ja maanteesi näha. Kaardil on paremini näha majasi. Kaardilt saab aru, kus mets on ja lage ala. Mõndade maanteede osad kaardil on värvitud kollaseks. Kaardil on tähistatud sood ja rabad.

# data[].attributes.body
Ajalooline tähtsus - Põlva oli juba keskajal oluline kohalik keskus. 13. sajandil kiriku kaudu viitab piirkonna varasele tähtsusele. Nõukogude ajal oli Põlva rajoonikeskus, mis andis linnale olulise juhtimisrolli.

Majanduslik areng - Nõkogude perioodil arenes Põlvas tööstus, teenindussektor ja põllumajandus, mis aitas kaasa asula kasvule ja muutumisele linnaks.

Transpordi areng - Põlva asukoht ning teedevõrgu areng parandasid ühendust teiste Eesti piirkondadega, muutes linna atraktiivseks nii elamiseks kui ka ettevõtluseks.

Linnaõiguste andmise poliitika 1990ndatel - Eesti taasiseseisvumise järel kujundati haldusüksusi ümber, ning Põlva sai 1993. aastal linnaõigused osana uuest omavalitsuskorraldusest.

# data[].attributes.body
Paikneb Orajõe alamjooksu sügava ürgoru (kohalik nimi Maarja org) lammil, veerudel ja ümbritseval lavamaal.

# data[].attributes.body
Mänd sümboliseerib piirkonna võimsaid metsamassiive, roheline värv sümboliseerib siinset looduslähedast elukeskkonda. Sinine jäälind viitab puhtale loodusele ja veekogudele. Kaldjaotus näitab künklikku maastikku ja Taevaskoda. Valge on hea vaimsuse värv.

# data[].attributes.body
https://www.polva.ee/web/guest/uldinfo

# data[].attributes.headline
Põlva linna rahvaarv aastal 2001 ja 2021

# data[].attributes.subject
Põlva linna rahvaarv aastal 2001 ja 2021

# data[].attributes.body
2001. aastal oli rahvaarv 6280

2021. aastal oli rahvaarv 5115

# data[].attributes.body
Esimesed ligikaudsed ajaloolised andmed Põlvamaast pärinevad 13. sajandi semesters aastakümnetest, kui 1240. aasta paiku asutanud üks bernhardlaste mungaordu piiskop Maarja kiriku. Bernhardlased jumaldasid orge ja pidasid lugu tagasihoidlikkusest ning sellepärast hakati orgu kirikut rajama.

Esimesed kirjalikud ülestähendused Põlvast (Põlwe) pärinevad 1452.a. Siis kuulus Põlva kihelkond Tartu piiskopkonna koosseisu. Liivi sõja tulemusena läks Põlva kihelkond Vene võimu alla, kuni 1582. aastani, mil kogu Lõuna-Eesti läks üle Poolale. Rootsi-Poola sõdade tulemusena sai Põlva kihelkonnast Tartumaa osa Liivimaa kubermangus. Peale Põhjasõda sõlmitud Uusikaupungi rahulepinguga läks kogu Eesti- ja Liivimaa üle Venemaale. 1783.a ühendati Põlva kihelkond Võrumaaga. Kogu tsaariaja oli Põlva tagasihoidlik kirikuküla.

Eesti Vabariigi ajal kasvas Põlva jõudsasti. Üheks arenemis- ja laienemispõhjuseks oli Tartu-Petseri raudtee valmimine 1931.a. novembris, mis tõi kaasa majandustegevuse elavnemise.

Põlva rajooni moodustamine 1961. aastal kiirendas oluliselt Põlva arengut, kerkisid uued ettevõtted, elamud ning elanike arv kasvas jõudsalt. 10. augustil 1993.a sai Põlva linna staatuse.

07. detsembril 1993 sõlmisid linnavolikogu esimees Kalju Albert ja Põlva linnapea Sirje Rooden koos Kannuse linnapea Eero Kiiski ja linnasekretär Riitta A. Tilus sõpruslinnade lepingu Kannuses Soomes. Samasugune leping sõlmiti 24. novembril 1994 ka Hedenstedis, Taanis.

Alates 2005. aastast on Põlva täieõiguslik partner Euroopa Maakogukondade Hartas (Charter of European Rural Communities).

Põlva linna esimeseks linnapeaks oli Sirje Rooden. Linna juhtis ta aastatel 1993 kuni 1999. Aastatel 1999 kuni 2011 juhtis Põlva linna Tarmo Tamm. Alates 2011. aasta maist on Põlva linnapeaks Georg Pelisaar.

# data[].attributes.body
1240. aasta paiku asutanud üks bernhardlaste mungaordu piiskop Maarja kiriku. Bernhardlased jumaldasid orge ja pidasid lugu tagasihoidlikkusest ning sellepärast hakati orgu kirikut rajama. Legendi järgi käinud Vanapagan seda igal ööl lõhkumas. Abi saamiseks pöörduti targa poole ja see käskinud kedagi müüri sisse müürida. Järgmisel päeval küsitud, kes soovib hoida kirkuvõtmeid. Keegi Maarja - nimeline tüdruk oli nõus. Tüdrukule pisteti võtmekimp pihku ning müüriti põlvili müüri sisse. Sellest ajast peale ei lõhkunud Vanapagan enam kirikut ning ehitustööd viidi edukalt lõpule. Noore neiu järgi sai nime ka Maarja kirik.

Esialgsest ruudukujulise põhiplaaniga kolmelöövilisest kodakirikust on säilinud kõrge ja sügava nišiga torn ja läänekülg. Kiriku torni tipus, nagu paljudel teistel Vana-Võromaa kirikutel on kukk (kikas) - see on üks piirkonna kirikute eripärasid.

# data[].attributes.body
Ahja mõis (saksa k Aya) pärineb keskajast ning seda on esimest korda mainitud 1553. aastal. Poola ajal kuulus mõis Kawerite ning Rootsi ajal Oxenstjernade omadusse. Peale Põhjasõda kinkis Vene tsaar Peeter I mõisa pastor Ernst Glücki lesele, kelle perekonnas oli kasvanud keisrinna Katariina I. 1743. aastal sai mõisa omanikuks Francois Guillemot de Villebois.

De Villebois'de ajal, 1740te aastate lõpus, püstitati mõisa kahekorruseline poolkelpkatusega baroknepeahoone, mis tollal oli Lõuna-Eesti üks luksuslikumaid.

1766. aastal siirdus mõis von Liphartide valdusse. Hiljem oli mõis veel von Knorringite ja von Löwis of Menarite omanduses. Alates 1819. aastast kuni 1919. aasta võõrandamiseni kuulus mõis von Braschidele.

1929. aastal kolis mõisahoonesse kool, mis tegutses seal 1997. aastani, mil naabruses valmis uus koolihoone. Hoone hävis tulekahjus ööl vastu 9. oktoobrit 2007. aastal, mil sellest jäid järele praktiliselt ainult müürid - kogu puitosa põles ära.

Mõisast on säilinud ka mitmeid kõrvalhooneid, kuigi reeglina ümber ehitatult.

# data[].attributes.body
Tänapäeva kaardil on linn laienenud äärealadele. Tekkinud on uued elamurajoonid, eramajad ja ridaelamud, mis varem olid vähe arenenud või puudusid. Keskväljak on ümber kujundatud kaasaegsemaks. Järveäärne ala on muutunud populaarseks puhke- ja vaba aja veetmise kohaks.

Kaartidel on näha uusi tänavaid, ringristmikke ja rohkem parkimisalasid.
Kaardil on näha kaubanduskeskuste võrkude laienemist. Suurpoed asuvad nüüd erinevates linnaosades, pakkudes elanikele paremat ligipääsu teenustele. Samuti on tööstusala mitmekesistunud.
Tänapäeval on rohealad kaardil selgemalt välja toodud.

# data[].attributes.body
Põlva jaamahoone ehitati tüüpkavandi järgi sarnaselt Märjamaa, Vigala, Kiidjärve ja Ruusajaamahoonetega. Tegemist on sümmeetrilise ristkülikukujulise põhiplaani ja madala kelpkatusegakahekorruselise kivihoonega, mis ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi ja avati 1932. aasta novembris. Ehitus kestis 5 kuud ja läks maksma 3 miljonit 250 tuhat senti.

Raudteejaama avamine oli tähtis Põlva majanduselu arengu seisukohalt.

Kuni jaamahoone valmimiseni kasutati reisijate ootesaalina käigust maha võetud kolmanda klassi vagunit.

Põlva jaamahoone ja abihooned on säilinud, kuid algne veetorn hävis Teises maailmasõjas.

Hoone asub Põlva linna kirdeküljel aadressiga Jaama tänav 81.

2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Põlva jaamahoone ehitiste hulka, millest AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.

2020. aasta juunis avati Põlva raudteejaama esisel haljasalal küüditatute mälestusmärk, mille keskmes on kolm inimestega täidetud loomavagunit ning aastaarvud 1941 ja 1949. Mälestusmärgi autor on skulptor Jaak Soans.