# data[].attributes.attachment_caption
Банду́ра — український народний струнно-щипковий музичний інструмент. Класичний (діатонічний) і сучасний (діатонічний або хроматичний) інструмент з родини арф, гусел та псалтиріонів. Музикант, граючи на старосвітський чи сучасній бандурі, не притискає струн на грифі, а, подібно до арфи, щипком пальців (лівої руки тощо) у потрібний момент видобуває звук певної струни, зате в I і XIX ст. всі бандури використовували техніку притискання струн до грифа. Бандури XVIII ст. були більш схожі на німецькі пів-лютні, ніж на сучасні інструменти.

В ширшому розумінні до бандур зараховують кобзу — старовинний український національний струнно-щипковий музичний інструмент з родини лютневих. Музикант, граючи на кобзі, притискає струни на грифі, тримаючи її подібно до лютні, і щипком пальців у потрібний момент видобуває звук певної струни.

# data[].attributes.attachment_caption
                                Як була створена флейта?

# data[].attributes.headline
Мельниченко Єгор

# data[].attributes.subject
Мельниченко Єгор

# data[].attributes.body
Древнейшей формой флейты является свисток. Постепенно в свистковых трубочках стали прорезать пальцевые отверстия, превращая простой свисток в свистковую флейту, на которой уже можно было исполнять музыкальные произведения. Первые археологические находки флейты датируются 35—40 тыс. лет до н.

# data[].attributes.body
Бандура.

# data[].attributes.body
Бандура.

# data[].attributes.body
Висота звукового ряду трембіти залежить від її величини. Мелодію виконують переважно у верхньому регістрі. Трембіта поширена у східній частині Українських Карпат, зокрема на Гуцульщині, у Польщі та Угорщині.

# data[].attributes.headline
Свентніцкас 

# data[].attributes.subject
Свентніцкас 

# data[].attributes.body
Кобза-ігровий інструмент український народний лютне-або грушоподібної форми струнно-щипковий інструмент з ароматизований строєм.

# data[].attributes.headline
Ксенія Стовба

# data[].attributes.subject
Ксенія Стовба

# data[].attributes.body
Сопі́лка () — народний духовий музичний інструмент, в Україні відомий з княжих часів. Сучасна фабрична сопілка прима. Зміст.

# data[].attributes.body
Концертні цимбали — струнний музичний інструмент, різновид народного інструмента цимбалів. Складається з дерев'яного корпусу, прямокутної

# data[].attributes.headline
Урбанович Артем 

# data[].attributes.subject
Урбанович Артем 

# data[].attributes.body
Піані́но (італ. pianino — маленьке фортепіано) — музичний інструмент, різновид фортепіано, в якому струни, дека і механічна частина розташовані вертикально, а не горизонтально, внаслідок чого піаніно займає значно менше місця, ніж рояль. Перше піаніно було сконструйоване у 1800 році Джоном Гокінсом (англ. John Isaac Hawkins)

# data[].attributes.headline
Єгор Бурлаченко

# data[].attributes.subject
Єгор Бурлаченко

# data[].attributes.body
Фле́йта (з нім. Flöte) — загальна назва духових музичних інструментів, в яких повітряний стовп починає коливатися під дією струменю повітря, що розсікається об гострий край стінки цівки (стовбура). Флейтою зазвичай називають найпоширеніший у професійній музиці різновид флейт — поперечну флейту.

Флейта є одним з найдавніших музичних інструментів. Прабатьком флейти можна назвати звичайний свисток, що з'явився ще в древніх народів, і у ті часи був скоріше не музичним інструментом, а іграшкою або пристосуванням для виконання релігійних магічних обрядів, як, наприклад, в індіанців Північної і Південної Америки, що виготовляли свистки з глини, кістки й дерева.

Перша знайдена флейта з кістки мала чотири отвори та була виготовлена неандертальцем.

# data[].attributes.attachment_caption
Кобза-це Український інструмент

# data[].attributes.headline
Дупань Варвара 

# data[].attributes.subject
Дупань Варвара 

# data[].attributes.body
Торба́н, то́рбан, або тео́рбан — народний струнний щипковий музичний інструмент (30–40 струн), із родини лютневих, близький до теорби, від якої відрізняється додатковими приструнками, як на бандурі. Був поширений із першої половини XVIII до початку XX століття в Україні, Польщі і Росії. Так звана «панська бандура» зовнішньо подібна на торбан, але відмінна від нього технікою гри.

# data[].attributes.body
Би́ва (яп. 琵琶) — японский струнный щипковый музыкальный инструмент. Бива появилась в результате адаптации китайского инструмента пипа, привезённого в Японию не позже VIII века[1]. Самые распространённые виды бивы — сацума-бива и тикудзэн-бива[2].

Термин бива происходит от китайского слова «пипа»[3] и объединяет ряд японских музыкальных инструментов лютневого семейства[2]. Корпус грушевидный, имеется 4 или 5 ладов, нижний лад деревянный, головка грифа наклонена назад почти на 90 градусов[1]. На корпусе всех видов бивы расположены два резонаторных отверстия в форме полумесяца, а также ещё одно скрытое резонаторное отверстие под струнодержателем[2]. Характерная особенность бивы — «савари» (яп. さわり), особый «звенящий» тембр струн. Строй бивы зависит от жанра, различают варианты строя для религиозных и секулярных произведений[1].

Большинство жанров музыки для бивы — аккомпанирующие сказителям, однако имеется несколько чисто инструментальных жанров[4]. Современная бива может играть одновременно с голосом, что привело к появлению музыкантов, не исполняющих также вокальную партию[5]. На раннем этапе бива ассоциировалась с аристократией, буддийскими священнослужителями, самураями, а в XX веке стала инструментом образованных молодых горожанок[4]. Популярность бивы упала после окончания Второй мировой войны и отказа от прославления павших японских воинов; ситуацию изменило появление жанра бигин (яп. 琵吟)[6]. Попытки смешения бивы с западными музыкальными традициями плодов не дали[7].

Лишь одна из исполнителей на биве получила статус Живое национальное сокровище Японии, Кёкусуй Ямадзаки (яп. 山崎旭萃)[6].

# data[].attributes.headline
Бойченко Денис

# data[].attributes.subject
Бойченко Денис

# data[].attributes.body
Ліра

Стародавній щипковий український народний інструмент, історія якого сягає в глибину століть ще до нашої ери. У Європі він став популярним у десятому столітті, а в Україні починаючи з сімнадцятого. Українські виконавці грали на колісній лірі, конструкція якої нагадувала шарманку — з трьома струнами та невеликим дерев'яним колесом. Музикант крутив колесо й воно терлося об струни, витягуючи звуки, які складалися в мелодію. Щоб пом'якшити потужний монотонний звук інструмента, струни в певному місці обмотували вовняними або лляними волокнами.

# data[].attributes.headline
Хрептун Ілля

# data[].attributes.subject
Хрептун Ілля

# data[].attributes.body
Банду́ра — український народний струнно-щипковий музичний інструмент. Класичний (діатонічний) і сучасний (діатонічний або хроматичний) інструмент з родини арф, гусел та псалтиріонів. Музикант, граючи на старосвітський чи сучасній бандурі, не притискає струн на грифі, а, подібно до арфи, щипком пальців (лівої руки тощо) у потрібний момент видобуває звук певної струни, зате в I і XIX ст. всі бандури використовували техніку притискання струн до грифа. Бандури XVIII ст. були більш схожі на німецькі пів-лютні, ніж на сучасні інструменти.

# data[].attributes.headline
Егор Хауляк 

# data[].attributes.subject
Егор Хауляк 

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Фото народного музичного инструменту 

# data[].attributes.headline
Святослав Орлецький

# data[].attributes.subject
Святослав Орлецький

# data[].attributes.body
За способом видобування звуків сопілка належить до найдавніших духових інструментів: «Скажімо, 5-ти отвірну сопілку з Чернівеччини і комплекс ударних кісток з Чернігівщини датовано 20-ма тисячами років тому», — так висловлює свою думку щодо поширення сопілки в Україні доцент Львівської державної музичної академії ім. М. Лисенка Мирослав Корчинський. Зустрічаємо згадки про цей інструмент в стародавніх літописах східних слов'ян ХІ ст., пам'ятках старого українського письма Теодосія Печерського, митрополита Київського Кирила, Памфіла (ХІ — ХІІІ ст.), українських піснях, казках, легендах, переказах, творах російських і українських письменників (В. Короленко «Сліпий музикант», Леся Українка «Лісова пісня», М. Коцюбинський «На крилах пісні» та ін.), де описується використання сопілки серед пастухів, скоморохів, чумаків, музикантів на весіллях в усній традиції.

# data[].attributes.headline
Бузмаков Богдана 

# data[].attributes.subject
Бузмаков Богдана 

# data[].attributes.body
Гуслі- найстародавніший щипковий музичний інструмент, що був дуже популярним у Київській Русі.

У гуслі- струни натягнуті на трикутну дерев'яну резонансну скриньку. Звук на інструменті видобувають, защіпуючі струни пальцем. Виконавець на гуслях називається гуслярем. За однією з версій, саме від гусел походить інший народний музичний інструмент. Що став символом українців- бандура.

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Фонд Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Учасники проектів Вікімедіа

# data[].attributes.attachment_link.title
Гуслі — Вікіпедія

# data[].attributes.attachment_link.description
Матеріал з Вікіпедії — вільної енциклопедії.

# data[].attributes.headline
Скоробогатова Варвара

# data[].attributes.subject
Скоробогатова Варвара

# data[].attributes.body
Торба́н, то́рбан, або тео́рбан — народний струнний щипковий музичний інструмент (30–40 струн), із родини лютневих, близький до теорби, від якої відрізняється додатковими приструнками, як на бандурі. Був поширений із першої половини XVIII до початку XX століття в Україні, Польщі.

# data[].attributes.headline
Хауляк Микит

# data[].attributes.subject
Хауляк Микит

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Фото народного музичного инструменту 

# data[].attributes.headline
Поліна Склезь 

# data[].attributes.subject
Поліна Склезь 

# data[].attributes.body
СОПІЛКА — найдавніший духовий музичний інструмент в Україні. Має свистковий пристрій і до 10-ти пальцевих отворів на корпусі. Звукоряд має діатонічний. За необхідності видобути хроматичний звукоряд застосовують комбіновану аплікатуру, так звані вилки, октавні звуки видобуваються методом передування.

# data[].attributes.attachment_caption
Бандура — один із найдавніших українських народних
струнно-щипкових інструментів родини лютневих.
Зображення щипкового інструмента з невеликим округлим
корпусом, вузькою шийкою з ладами й кількома струнами
знайдено у Софійському соборі в Києві на фресці 11 ст.
"Інструмент цей найімовірніше походження дуже давнього,
бо схожий він із інструментами східних народів, наприклад,
біною китайською чи індійською. Не смію твердити, але гадаю,
що пандура, на якій грецькі рапсоди оспівували подвиги своїх
героїв, була схожа з нашою бандурою" — писав видатний
український композитор М. В. Лисенко.
Перше письмове свідчення про появу бандури на землях
України датується 1580 роком.
Бандура була улюбленим інструментом козаків. Бандуристи
були у складі Війська Запорозького і разом із довбишами,
сурмачами, трубачами виконували козацьку військову музику.
Традиційно бандури виготовляли з верби та липи,
а київський майстер В. Герасименко почав робити свої
інструменти з клену, досягнувши при цьому більш дзвінкого
звучання та полегшивши конструкцію бандури.
Гра на бандурі дуже схожа до виконання на арфі —
пальцями обидвох рук защипують струни, яких у сучасних
концертних хроматичних інструментах налічується до 65.
Нині бандура — сольний та ансамблевий інструмент,
а також є у складі оркестрів народних інструментів. Вона
чудово поєднується з класичними та електронними
інструментами.

# data[].attributes.headline
Гакун Мілана

# data[].attributes.subject
Гакун Мілана