# data[].attributes.body
Zvláště v době nacistického Německa plnily obrazové materiály důležitou funkci - podílejí se na formování historického vědomí.

O velké rozšíření povědomí o středověkých dějinách vděčí Německo především Richardu Wagnerovi, díky kterému zakořenil v německém vědomí mýtus Rýna a vzniklo vnitřní souznění mezi jeho stoupenci.

# data[].attributes.body
Evropa - do 15. století především dějiny antiky a církevního světa.

Kromě psaných textů, jsou důležitými prameny například svátky, divadelní hry, ale i obrazy nebo filmy.

# data[].attributes.body
Nejprve v latině, poté v národních jazycích

# data[].attributes.body
Ve Španělsku se historie vštěpuje díky svátkům. Například svátek Moros y Cristianos každoročně připomíná boje mezi Maury a křesťany. Svátek poukazuje na maurskou výzvu, vlastní porážku, odvetu a definitivní vítězství.

# data[].attributes.body
Tolik svátků mohou obsahovat španělské kalendáře. V čele pak stojí ty náboženské.

Opakovaně se pak slaví například svátek Cidova vítězství, objevení Ameriky, vítězství u Lepanta a mnoho daších.

Tyto svátky představují lidovou paměť. Historie je v nich znovu a znovu spontánně žita. Nejedná se o žádné vědecké výtvory.

# data[].attributes.body
V Encyklopedii Antonia Alvareze Pereze je nejdůležitější náboženství, je mu věnována víc jak polovina knihy. Dějiny jsou v ní vyprávěny jako cesta za osvobozováním. Dětem vštěpuje, že španělské dějiny jsou plné hrdinů, kteří raději padnou, než aby se vzdali.

Španělské děti se už však nedozví nic o ztracených územích, vyhubení Indiánů, obchodování s otroky nebo co se stalo se Židy a Maury...

# data[].attributes.body
Tak jako ve Španělsku plní funkci vštěpení dějin svátek, ve Německu je to opera a film.

# data[].attributes.body
Režim poskytoval výhody filmu a divadlu, především pokud šlo o výchovu mládeže. Film do vzdělávání pronikl již na jaře roku 1934. Pro tyto potřeby se vytvořilo tisíce kopií filmů. Projektor se nacházel v 70 000 školách a promítalo se na všech stupních vzdělávání.

Na plátna mířilo velké množství antisemitských a protianglických filmů. Představení také bývala zdarma.

# data[].attributes.body
Po porážce nacismu úplně vypustilo výuku moderních dějin. Nacismus a Hitler se staly absolutním tabu. To se vztahovalo k období až k počátkům první světové války.

Nicméně film hrál svoji roli dál. V 60. letech natočil Erwin Leiser Mein Kampf, který odhaloval hrůzy páchané gestapem i armádou. To vedlo k tomu, že mladá generace se bouřila proti svým rodičům, kteří podle nich nebyli ochotní přijmout odpovědnost za činy spáchané během války.

Postupně se vysílaly další a další filmy, které se pokoušely o analýzu přístupu k nacismu.

Až v 70. letech vešel do vysílání film Holocaust, která přinutila širokou veřejnost, aby přistoupila k problematice nacismu.

# data[].attributes.body
V učebnicích, podle kterých se děti učily před, během a po Hitlerovi nejsou zas tak velké zlomy. Jen něco je přijímáno s větší dávkou cynismu než za jiného režimu.

Je však jasné, že učebnice i filmy byly inspirovány Mein Kampfem, neboť Dietrich Klagges (autor učebnice) se domnívá, že jedině Mein Kampf nabízí klíč k jasné interpretaci dějin.

U nejmenších dětí se v dějinách postupuje proti proudu času, takže Hitler v nich vystupuje jako hrdina, díky kterému mohly být dějiny naplněny.

# data[].attributes.body
Ve Francii je největším dědictvím román. Francie dala světu Alexandra Dumase, Victora Huga a další. V moderní době
také komiks hraje svoji roli. Tintin, Asterix,... Dějiny jsou pro komiks spíš rámcem než tématem.

Francouzský film si půjčuje historické náměty velmi nesměle. Ve Francii jsou dějiny chápány spíš jako fantazie a únik než jako problém.

Ve Francii můžeme mluvit spíš o občanských válkách a nepokojích, neboť většina konfliktů, kterých se francouzský národ účastnil, se kryje s občanskými válkami.

# data[].attributes.body
Dnes snad není nikdo, kdo by neznal Janu z Arku, ale bývaly doby, kdy se historikové Janě vyhýbali.

Ve Francii v 15. a 16. století Janu z Arku v podstatě ignorovali. Odmítali používat dokumenty, které měli na dosah ruky. Proč? Protože královo vítězství muselo být legitimní po stránce národní, nikoliv církevní. A Janu z Arku přece hnaly kupředu zázraky.

# data[].attributes.body
I po pádu monarchie Jana stále vadí. Lid je rozdělen na dva tábory - na věřící a na laiky. Katolíkům vadí celý proces a Angličané, kteří jsou plnou zodpovědnost. Laikům zase vadí zázraky a "vnitřní hlasy".

# data[].attributes.body
Říká se, že státní moc ve Francii  nemá ráda dějiny. Prý zahlcovaly hlavy daty, proto se studium epoch nahradilo studiem témat. Dějepis byl v podstatě nahrazen různými aktivitami a přesunut do kolonky "volitelné".

Školství se ocitlo v krizi a dějinám nepomohla ani nakladatelství, když nahradila historické vyprávění dokumenty a statistikami. V knihách je mnoho obrazového materiálu, a tak se z učebnic stává "divadlo".

# data[].attributes.body
Asociace učitelů dějepisu schválila zařazení kinematografie do výuky. Dějepis se znovu stal povinným předmětem a Asociace kolem sebe shromáždila historiky.