# data[].attributes.headline
Маєвський Тимур

# data[].attributes.subject
Маєвський Тимур

# data[].attributes.body
«Садок вишневий коло хати».

Садок вишневий коло хати,
Хрущі над вишнями гудуть,
Плугатарі з плугами йдуть,
Співають ідучи дівчата,
А матері вечерять ждуть.

Сім’я вечеря коло хати,
Вечірня зіронька встає.
Дочка вечерять подає,
А мати хоче научати,
Так соловейко не дaє.

Поклала мати коло хати
Маленьких діточок своїх;
Сама заснула коло їх.
Затихло все, тілько дівчата
Та соловейко не затих.

Від вірша віє спокоєм і впевненістю . Ми уявляємо собі той вечір, чарівний спів солов’я, задушевні українські пісні дівчат, що линуть у вечірній тиші. Вірш коротенький, але в ньому дуже точно переданий колорит саме українського села:

Затихло все, тілько дівчата

Та соловейко не затих.

Ось чому мені подобається вірш

# data[].attributes.headline
Запорожец Ельміра

# data[].attributes.subject
Запорожец Ельміра

# data[].attributes.body
Як умру, то поховайте

Мене на могилі

Серед степу широкого

На Вкраїні милій,

Щоб лани широкополі,

І Дніпро, і кручі

Було видно, було чути,

Як реве ревучий.

Як понесе з України

У синєє море

Кров ворожу... отойді я

І лани і гори —

Все покину, і полину

До самого Бога

Молитися... а до того

Я не знаю Бога.

Поховайте та вставайте,

Кайдани порвіте

І вражою злою кров’ю

Волю окропіте.

І мене в сем’ї великій,

В сем’ї вольній, новій,

Не забудьте пом’янути

Незлим тихим словом.

Поет розповідае що він за свою рідну та милу країну був готов померти. Він розповідав що просив поховати его на Україні щоб бачити всю свою родину где він народився и прожив своей життя.

# data[].attributes.attachment_caption
Моя улюблена поезія Тараса Шевченка

# data[].attributes.headline
Стецюк Ліза 

# data[].attributes.subject
Стецюк Ліза 

# data[].attributes.body
Поезія "Лілея" Т. Шевченка

- "Лілея" – один з найвідоміших віршів Шевченка, написаний у 1847 році.

- Описує гірку долю жінки та її любов.

- Символіка літа та весни, асоціації з чистотою й невинністю.

- Головна героїня вірша – нещаслива жінка, яка терпить страждання.

- Шевченко використовує образ лілеї як символ краси та невинності.

- Контраст між природою та людським горем.

- Для мене "Лілея" – це справжній заклик цінувати красу життя і бачити страждання інших.

- Вірш спонукає більше думати про наших близьких і їхні відчуття.

- Творчість Шевченка актуальна в будь-який час, її теми близькі кожному з нас.

- "Лілея" залишає глибокий слід у душі, нагадуючи про важливість співпереживання.

# data[].attributes.headline
Хижняк Тетяна 

# data[].attributes.subject
Хижняк Тетяна 

# data[].attributes.body
Минаючи убогі села
Понаддніпрянські невеселі,
Я думав: — Де ж я прихилюсь?
І де подінуся на світі? —

І сниться сон мені: дивлюсь,
В садочку, квітами повита,
На пригорі собі стоїть,
Неначе дівчина, хатина.

Дніпро геть-геть собі розкинувсь!
Сіяє батько та горить!
Дивлюсь, у темному садочку,
Під вишнею у холодочку,

Моя єдиная сестра!
Многострадалиця святая! —
Неначе в раї спочиває
Та з-за широкого Дніпра

Мене, небога, виглядає.
І їй здається — виринає
З-за хвилі човен, доплива...
І в хвилі човен порина.

— Мій братіку! Моя ти доле! —
І ми прокинулися. Ти...
На панщині, а я в неволі!..
Отак нам довелося йти

Ще змалечку колючу ниву!
Молися, сестро! будем живі,
То бог поможе перейти.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
 тарас шевченко 

# data[].attributes.attachment_caption
Вадим Богданов

# data[].attributes.headline
Вірш Тарас Шевченко 

# data[].attributes.subject
Вірш Тарас Шевченко 

# data[].attributes.body
Если умру, то похороните

Меня на могиле

Среди степи широкой

На Украине милей,

Чтобы поля широкополые,

И Днепр, и утесы

Было видно, было слышно,

Как ревет ревущий.

Как понесет из Украины

В синее море

Кровь гадаю... отойди я

И поля и горы

Все покину, и полыни

До самого Бога

Молиться... а прежде

Я не знаю Бога.

Похороните и вставайте,

Оковы порвите

И поразительной злой кровью

Волю окропите.

И меня в семье большой,

В семье свободной, новой,

Не забудьте помянуть

Незлым тихим словом.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
Тарас Шевченко

# data[].attributes.attachment_caption
Гиндик Денис

# data[].attributes.headline
моя улюблена поезія Т. Шевченка

# data[].attributes.subject
моя улюблена поезія Т. Шевченка

# data[].attributes.body
Найбільше мені сподобався вірш «Садок вишневий коло хати». Вірш був створений у важких умовах, коли поет був у казематі . Написаний попри всі заборони писати у 1847 році в С.-Петербурзі.

Цей вірш припав мені до душі тим, з якою влучністю у ньому розповідається читачу про працьовитий народ, з яким трепетом розкривається краса рідної землі.

Словами «сім’я, вечеря коло хати » автор закликає шанувати батьків , яких йому дуже не вистачало. Не забувати українські звичаї.

Від вірша віє спокоєм і впевненістю . Ми уявляємо собі той вечір, чарівний спів солов’я, задушевні українські пісні дівчат, що линуть у вечірній тиші. Вірш коротенький, але в ньому дуже точно переданий колорит саме українського села:

Затихло все, тілько дівчата

Та соловейко не затих.

Ось чому мені подобається вірш

# data[].attributes.attachment_caption
Гиндик Денис

# data[].attributes.headline
моя улюблена поезія Т. Шевченко

# data[].attributes.subject
моя улюблена поезія Т. Шевченко

# data[].attributes.body
Найбільше мені сподобався вірш «Садок вишневий коло хати». Вірш був створений у важких умовах, коли поет був у казематі . Написаний попри всі заборони писати у 1847 році в С.-Петербурзі.

Цей вірш припав мені до душі тим, з якою влучністю у ньому розповідається читачу про працьовитий народ, з яким трепетом розкривається краса рідної землі.

Словами «сім’я, вечеря коло хати » автор закликає шанувати батьків , яких йому дуже не вистачало. Не забувати українські звичаї.

Від вірша віє спокоєм і впевненістю . Ми уявляємо собі той вечір, чарівний спів солов’я, задушевні українські пісні дівчат, що линуть у вечірній тиші. Вірш коротенький, але в ньому дуже точно переданий колорит саме українського села:

Затихло все, тілько дівчата

Та соловейко не затих.

Ось чому мені подобається вірш

# data[].attributes.attachment_caption
Гиндик Данііл

# data[].attributes.headline
моя улюблена поезія Т.Шевченка

# data[].attributes.subject
моя улюблена поезія Т.Шевченка

# data[].attributes.body
Моя улюблена поезія Тараса Шевченка - "Думи мої думи". Ця поезія порушує безліч тем, про які, на жаль, актуально й до цього дня. Вона відкриває перед нами світ українського народу, його страждання, його надії.

У поезії "Думи мої думи" Шевченко порушує такі теми, як рабство, безправ'я, тугу за батьківщиною, боротьбу, надію та байдужість суспільства до цих проблем. Співчуття та бажання боротися з цим стають ключовими почуттями, які переповнюють душу поета.

Саме рабство, безправ’я та український народ - це ті теми, які переслідують Шевченка на протязі більшості його поезій. У "Думах моїх" він збирається здійснувати найбільш знамените відкриття життя – текст ставити настільки зголемизованими реченнями, бо вони не ставлять наміру описувати, а дошкуляти повному безладу й кривді, яку бачив Тарас Шевченко. Він говорить про те, що трапляється після приїзду в Росію, про його власний досвід та про долю України взагалі.

"Думи мої думи, літають над вами,

Над рікою журба пливе і хвилюється

Синєє море, широке поле -

Не те поле, що завжди на світі."

Такі рядки глибоко розчулюють мене своєю простотою та чесністю. Тарас Шевченко бажає порозуміння і співчуття від людей, які живуть на тій же землі з ним, але які не розуміють того, через що він проходить. На жаль, деякі із них проявляють байдужість і невігластво, що дуже засмучує поета.

Ці почуття Шевченко передає у своїх віршах з величезним набором поетичних засобів: анафору, інверсію, риторичні запитання, елементи народної мови та інше. Такі прийоми підкреслюють смуток і безнадію, які переходять у радість та надію довірою до верховенства Бога та сил народу.

"Муки-горе моє, неволя моя,

Стоять комірцем, як в малогоя,

Як в малогоя, чиє становище ще гірче,

Чим моє горе, неволя й моє бурчення."

У цих рядках ми бачимо, як гірка була доля Тараса Шевченка, і як бажання порозуміння ставиться на рівні з надією та вірою у ліпше майбутнє. Поет бачить майбутнє України у руках простих людей, в тих, хто здатний пожертвувати своїм життям ради волі, правди та справедливості.

З закликом до боротьби за права України "Думи мої думи" перетворюються у справжній імператив, який покликаний рухати до дій. Шевченко закликає розуміти те, що наша країна – це не тільки життя, а й душа кожного з нас: "Душа моя українська, як той степ широка, /І широкий в ній козацький рід, і вольний громадянин".

На завершення, бажаю вкотре підкреслити, що "Думи мої думи" дотикають історичні, національні, соціальні та емоційні пластини українського народу. Ця поезія і донині викликає у людей сильні емоції та заохочує до думки. Тому, тримаймося разом, бо тільки єдність нам допоможе здолати усі труднощі та недоліки.

# data[].attributes.headline
Журавель Євген"

# data[].attributes.body
Журавель Євген

"Лілея" — одна з найкращих поезій Лесі Українки, написана у 1904 році. Ця поема вражає своєю символікою та філософським навантаженням. У вірші Леся Українка використовує образ лілеї, яка символізує витривалість та гідність. Вона пробуджується в життя під впливом найвищих сил, незважаючи на важкості життя та обставини. Лілея уособлює красу, мудрість та гідність українського народу. У цій поезії Леся Українка висловлює віру в силу духу, та невгамовний прагнення до високого.

# data[].attributes.headline
Єгор Ляшенко

# data[].attributes.subject
Єгор Ляшенко

# data[].attributes.attachment_link.title
Мій_улюбленний_вірш_Лесі_Українки

# data[].attributes.headline
Фінько Мірра

# data[].attributes.subject
Фінько Мірра

# data[].attributes.body
Леся Українка — геніальна донька українського народу, талановита поетеса, творами якої ми захоплюємося до сьогодні. Читаючи її твори, захоплюєшся мовою, образами, проблемами і їх авторським вирішенням, поетичністю. Тому  досить таки важко, серед усього розмаїття шедеврів української літератури, обрати один твір, якому можна віддати перевагу, бо кожен твір по-своєму гарний і кожен твір несе в собі певний емоційний заряд, основну думку, те що хотів показати автор.

Проте, особисто в мене, зі словосполученням «мій улюблений твір» асоціюється «Лісова пісня» Лесі Українки. Загалом, "Лісова пісня" - драма, дуже насичена емоціями та яскравими образами. Немов живі, постають перед нами персонажі. І написані вони так проникливо, з такою невимовною любов'ю, до того глибоко, що захоплює дух. Не можна не любити Лукаша, не дуже сильного духовно, але надзвичайно привабливого своєю відкритістю і наївністю, дядька Лева, який настільки довго прожив у лісі, що став уже частиною природи, жвавого, доброго та хороброго Перелесника, Мавку - саму природу, яка начебто "завжди була". Їм протиставляються Потерчата, для яких людське життя за іграшку, "Той, що в скалі сидить" - невідворотна кара, підлючі лихі Злидні, та представники світу людей - Мати Лукашева, Килина. Головною у драмі "Лісова пісня" мені здається думка, для Лесі дуже важлива. Коротко її можна було б виразити так: "Жити зараз, а не потім". Жити тим, що є, не відволікаючись на майбутнє чи минуле; жити почуттями, не загублюючи свою безсмертну душу на бездумне накопичення грошей та матеріальних благ; без оглядки на людський осуд та поговір робити те, що тобі подобається; не розгублюватись при невдачах, а знову й знову підійматись і оживати, оновлюючись раз за разом. Людське життя таке коротке, але більшість віддає перевагу витратити його марно; а вічні створіння, такі як Мавка, Русалка Польова і Перелесник, живуть тільки "зараз". Вони кохають безоглядно та без краю, і проти цього кохання нічого не має сили, доки в серці є "те, що не вмирає". Ненавидять вони також не оглядаючись на інших: "Ой, ті люди з-під стріх солом'яних! Я їх не зношу, я не терплю солом'яного духу! Я їх топлю, щоб вимити водою той дух ненáвидний. Залоскочу!..".

Драма "Лісова пісня" запам'яталася мені своєю яскравістю та глибинною добротою. Ці ідеї - що дерева живі, що душі вічні, що немає кінця життю ("Стане початком тоді мій кінець"), - дуже близькі мені. Я вважаю, що в цьому творі відбито цілий духовний світ. Було б дуже гарно, якби люди прислухались до порад персонажів - дійсно, безсмертної - Лесі Українки.