# data[].attributes.body
Prvním snadným krokem k vlastnímu státu je zajištění obyvatelstva. Vymyslete strategii, jak ho získáte. Na sociálních sítích, telefonickým obvoláváním, slíbením neplacení daní, nebo třeba darováním pozemku s keříčkem a třemi kameny zdarma, nebo vytvoříte své webové stránky na propagaci státu?

# data[].attributes.headline
2) Vymysli vlastní zákony - moc zákonodárná

# data[].attributes.subject
2) Vymysli vlastní zákony - moc zákonodárná

# data[].attributes.body
Je vhodné je začít například sepsáním  ústavy – to jsou základní pravidla pro organizaci státu. Je to nejvyšší státní norma, která říká, jak se bude stát řídit a jaká bude jeho vnitřní organizace. Nutné – zaručuje občanům základní lidská práva – toto bezpodmínečně musí být dodrženo!

# data[].attributes.body
Vymysli, na jakém základě bude fungovat ,,aktivně konající“ moc uvnitř státu. Jaká bude:

hlava státu (kdo vládne v čele státu, jak je titulován, jak je volen, nebo má dědičnou moc...)

vláda

ministerstva

bezpečnostní sbory (státní policie, městská policie...) ozbrojené síly (vojsko) a zpravodajským službám

Nebo jiný orgán, který bude vymáhat stanovená pravidla.

To můžeš mít i jen smluvně zajištěno jako externí služby, například od jiného nově vzniklého státu. ;-) Nebo třeba budeš mít tak liberální stát, že policii potřebuješ (například nebudeš trvat na vymáhání pravidel).

zastupitelstvo územní samospráva

# data[].attributes.headline
4) Jako bezpečnostní pojistku sestav soudní moc.

# data[].attributes.subject
4) Jako bezpečnostní pojistku sestav soudní moc.

# data[].attributes.body
Jaké budeš mít soudy, kolik jich bude...

V ČR máme:
– nejvyšší soudy
– vrchní soudy
– krajské soudy
– okresní soudy

Soudy jsou nejen nezávislé na jiných státních orgánech, ale i navzájem samy na sobě. V soustavě soudů tak neexistují vztahy nadřízenosti a podřízenost

# data[].attributes.body
Každý stát musí mít území. To nemůže být ale vyhlášeno (dle mezinárodního práva) jako stát ve státu, stejně jako Tvůj stát nemůže existovat bez vlastního prostoru.
Dříve to snadné, existovalo mnoho neobydlené půdy, dané území se dalo například dobýt a prohlásit za vlastní. Dneska To zbývá několik možností, zvol nějakou z nich:

najděš si neobydlené území, které nikomu nepatří;

můžeš si najít i neobydlený ostrov v mezinárodních vodách;

ostrov v mezinárodních vodách si můžeš i postavit, podobně jako palmové ostrovy v Dubaji. Je k tomu ale podmínka, že to musí být dál od břehu (mezinárodní vody jsou ve vzdálenosti 200 mil od pobřeží a dále);

můžeš si území koupit od jiného státu starého nebo od nově vznikajícího

můžeš také vyhlásit některému ze stávajících států válku a vlastní území si dobýt – v tomto případě vyžaduji KULTIVOVANOST na prvním místě! Nezabředávej do války o to tu nejde.

případně se můžeš od svého stávajícího státu  odtrhnout (založit tzv. separační hnutí), nebo dokonce revolucí stávající stát převzít.

Pokud budeš své území někomu zabírat, vždy civilizovaně s citem, také si dávej pozor na původní obyvatelstvo a také na ostatní státy, abys náhodou neobsadil nějakou skálu, která již někomu patří, a nezačal válečný konflikt ,,pro nic za nic“.

# data[].attributes.body
Stát musí mít svou vnitřní výkonnou moci a také musí mít moc vnější – armádu (tu si lze zaplatit), svrchovanost a právní subjektivitu (nelze koupit). Nový stát musí být mezinárodní komunitou již vzniklých států uznávaný jako samostatný stát.
Pozor! Na světě dnes existuje spousta států, které mají určitě větší historii a větší nárok na existenci než ten Tvůj právě vymyšlený stát, a stejně nejsou všeobecně uznávané.

V mezinárodním právu ale můžeš najít i několik subjektů, které stále mezinárodní uznání vůbec nezískaly, nebo je uznává jen malý počet států. Tyto (entity) nejsou členy OSN. Jde například o:

Palestinu

Tureckou republiku na severním Kypru

Kosovo

Čínská republika (Taiwan)

další

# data[].attributes.body
Opravdu si myslíš, že mezinárodní komunita států jen tak čeká právě na ten Tvůj stát, aby ho s velkou slávou hned uznala?

Představ svůj stát ostatním státům a pokus se je přesvědčit o tom, že právě Tvůj stát stojí za to mezinárodní uznání a zdůvodni vždy, proč tomu tak je.

# data[].attributes.headline
a) Formy státu - vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.subject
a) Formy státu - vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.body
Podle formy vlády (kdo vykonává moc):

1. demokracie – státní forma, která umožňuje účast všech plnoprávných občanů na správě a řízení státu. Přímá a nepřímá demokracie.

2. autokracie – vláda v rukou jednotlivce nebo úzké skupiny lidí. Charakteristické znaky: koncentrace moci, vyloučení většiny obyvatel z rozhodování, omezení práv a svobod, znemožnění propagace politických názorů.

# data[].attributes.headline
b) Formy státu - vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.subject
b) Formy státu - vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.body
Podle hlavy státu:

1. Teokracie – vláda náboženská, stát je pokládán za výtvor boha. Osoba stojící v čele státu je považována za vykonavatele boží vůle (Vatikán, Írán).

2. Monarchie – dědičná vláda jedince (monos = jeden, archein = vládnout):

absolutistická (panovník má neomezenou moc) – Brunej, Svazijsko, Saudská Arábie.

konstituční (moc panovníka omezena ústavou, o moc se dělí s parlamentem) – Monako, Thajsko.

parlamentní (panovník je pouze formální hlavou státu, exekutivní moc má předseda vlády) – Dánsko, Japonsko, Španělsko.

3. Republika (rés publica = věc veřejná) – vláda volené hlavy státu, mají zpravidla podobu demokracie (prezidentské nebo parlamentní).

# data[].attributes.headline
c) Formy státu – vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.subject
c) Formy státu – vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.body
Podle uspořádání:

1. unitární stát – jednotný (unus = jeden). Má pouze jedno řídící centrum, zpravidla jednoduchou strukturu.

2. složený stát:

federace (z lat. fedus = smlouva) – složený stát, skládající se z autonomních státních celků (republika, země, kantony). Státy uvnitř nejsou samostatné, mají jednotnou měnu, armádu a zahraniční politiku. Často jde o založení na základě etnického hlediska nebo na principu územním, obranném…Příkladem je Československo  (Československá federace) od roku 1968 do roku 1992.

konfederace – volný svazek států, v němž každý členský stát je samostatným (subjektem mezinárodního práva). Státy mají společnou obranu, měna. Příkladem je Benelux, EU.

# data[].attributes.headline
d) Formy státu – vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.subject
d) Formy státu – vnitřní politické uspořádání státu

# data[].attributes.body
Rozlišení podle toho, jak je rozdělená výkonná moc ve státě.

centralizovaný stát – má jedno centrum řízení, kde je soustředěna státní moc a správa

decentralizovaný stát – má značnou část státní moci a část správy je převedena na menší samosprávné územní, která se sama spravují.

# data[].attributes.headline
Shrnutí na závěr! 4 společné znaky všech států

# data[].attributes.subject
Shrnutí na závěr! 4 společné znaky všech států

# data[].attributes.body
Stát = je instituce disponující mocí vládnout

Je to organizované společenství lidí, žijících trvale na určitém ohraničeném území.

Na světě existuje téměř 200 států, které se v mnohém liší

Společné znaky států:

1. Území:

zemský povrch včetně plochy vnitřních a pobřežních vod (12 nám. mil)

zemské nitro (pod povrchem až do středu země)

vzdušný prostor (až po hranice kosmického prostoru)

kyberprostor

2. Obyvatelstvo

všechny osoby, které obývají určité území a spadají pod státní moc (státní občanství)

*Otázka: Jaký je rozdíl mezi občanem a obyvatelem státu?*

3. Státní moc a organizace – státní aparát, právní řád, ozbrojená moc

4. Právní subjektivita,

mít práva a povinnosti;

samostatně vystupovat v právních vztazích (například moci uzavírat smlouvy –

*Otázka: Jaký je rozdíl v právní subjektivitě u federace a u unitárního státu?*

Svrchovanost = státní suverenita > stát není podřízen žádnému vyššímu orgánu. Stát má právo vykonávat neomezeně moc na území svého státu.

# data[].attributes.body
Základní lidská práva jsou subjektivní veřejná práva, která jsou v Česku zaručena především ústavní Listinou základních práv a svobod. Základní lidská práva jsou přisuzována každé lidské bytosti, filozoficky a historicky vycházejí z konceptu přirozeného práva.

1. Všichni jsme svobodní a jsme si rovni

2. Nebýt diskriminován

3. Právo na život

4. Žádné otroctví

5. Žádné mučení

6. Svá práva máme všude na světe

7. Před zákonem jsme si všichni rovni

8. Lidská práva jsou chráněna zákony

9. Žádné nespravedlivé uvěznění

10. Právo na soudní proces

11. Jsme nevinní, dokud není prokázána vina

12. Právo na soukromí

13. Svoboda pohybu

14. Právo na bezpečné útočiště

15. Právo na občanství

16. Právo na manželství a rodinu

17. Právo vlastnit věci

18. Právo na svobodu myšlení

19. Právo na svobodu projevu

20. Právo na veřejné shromažďování

21. Právo na demokracii

22. Právo na sociální zabezpečení

23. Právo pracujících

24. Právo si hrát

25. Právo na postel a jídlo

26. Právo na vzdělání

27. Autorské právo

28. Právo na svobodný a spravedlivý svět

29. Zodpovědnost

30. Nikdo ti nesmí vzít tvoje práva

# data[].attributes.body
cílem je mít:
1) obyvatele - jak jste je získali
2) zákony - dodržet základní lidská práva
3) výkonnou moc - kdo, jak ji vykonává (kdo stojí v čele státu, jaký druh státu jste - republika/království... dole na padletu jsou možnosti)
4) soud - zajištění ,,nepodplatitelnost“
5) území - kde, jeho tvar
Můžete mít vlajku, státní znaky, hymnu, měnu...a bagr