# data[].attributes.headline
Разположение

# data[].attributes.subject
Разположение

# data[].attributes.body
Крепостта е разположена на конусовиден мраморен връх с надморска височина 1006 м. През желязната и къснобронзовата епоха върхът се ползва като светилище. През раннобронзовата и късноенеолитната епоха върхът също е посещаван. Откриват се единични керамични фрагменти по склона.

Крепостта „Калето” при с. Кошница е представлявала военен пост, контролиращ (заедно със Смолянската крепост) комуникациите по Централния трансродопски път през Средните Родопи (Община Смолян), който е свързвал двата стратегически пътя: Диагоналния (Via Militaris) през Тракийската низина с Крайбрежния път по Егейското крайбрежие (Via Egnatia).

# data[].attributes.attachment_link.title
Римска крепост „Калето"

# data[].attributes.headline
Как да стигнем?

# data[].attributes.subject
Как да стигнем?

# data[].attributes.body
За да стигнете до крепостта Калето, трябва да поемете от Смолян към село Смилян и след това в посока към село Могилица. Отбивката за крепостта се намира между селата Смилян и Кошница, на 5 километра и половина след Смилян.

# data[].attributes.attachment_caption
Водопад Марф

# data[].attributes.headline
Разположение

# data[].attributes.subject
Разположение

# data[].attributes.body
С автомобил се стига до с. Ридино. След това се продължава около 1 час пеша, покрай дерето на реката минаваща през селото. Няма изградена и маркирана пътека.

Водопадът Марф получава името си от близката мелница, чийто собственик се казвал Маруф.

Забележка: Водопадът е труден за откриване ако не познавате района.

# data[].attributes.headline
Разположение

# data[].attributes.subject
Разположение

# data[].attributes.body
Дяволският мост над река Арда е масивен архитектурен шедьовър, висок 11.5 м. (в най-високата си част), дълъг 56 м. и широк 3.55 м. Той е най-големият и величествен мост в Родопите и един от символите на община Ардино.

# data[].attributes.headline
Разположение

# data[].attributes.subject
Разположение

# data[].attributes.body
От центъра на град Смолян се тръгва в посока с. Мугла, кара се по улица Миньорска. Подминава се магазин на Ситроен вляво и се продължава още около 700м. Информационната табела е във ваше дясно, намира се между къщи, но ще се ориентирате по реката, на която е водопадът. Оттук се върви пеша около 5 минути. Преминава се зад табелата и се завива вдясно по рампата (снимка 03, 04). Тя стига до тесен асфалтов път, преди който трябва да поемете вляво по чакълеста пътека, водеща до дървена беседка. Зад нея продължава пътека през тревата, а водата на Смолянския водопад вече се вижда между клоните на дърветата.

Преди години мястото е било приятно за разходки, с алеи с плочки и места за отдих, но в момента изглежда запустяло, а пътеките са отнесени от свлачище. Разстоянието до водопада е кратко, но не е възможно да се достигне до водата. Наблюдава се от около 50м.

# data[].attributes.headline
Крепост Козник в миналото

# data[].attributes.subject
Крепост Козник в миналото

# data[].attributes.attachment_caption
Водопад Смолян

# data[].attributes.body
Смолянският водопад е с височина 20м, но е изключително красив поради пълноводната река, на която се намира. Водата не пресъхва дори през летните месеци. Според различни предания, по време на турското робство, тук са били хвърляни осъдените на смърт от тогавашния смолянски управител Салих ага.

Водопадът е обявен за природна забележителност през 1965г.

# data[].attributes.attachment_caption
Изглед от Козник

# data[].attributes.headline
Разположение                                                     Ко̀зник е средновековна крепост, построена в местността слабо югоизточно от днешния град Рудозем, вдясно от река Арда, с цел да пази кервански път от Тракия към Беломорието (днес пътят Райково – Рудозем – Ксанти).[1] Древната крепост е наричана от местното население (Е)рим папа или Кечика, Кичика, Кечикая (от турски keçikaya, кози камък). Заради името си Кечикая се идентифицира от изследователите със средновековната крепост, спомената на гръцки като Κόσνικος (Косникос, тоест Козник) от Йоан Кантакузин в средата на XIV век като една от деветте родопски крепости, предадени от противниците му на българския цар Иван Александър заради обещаната българска помощ във войната срещу Кантакузин.     

# data[].attributes.subject
Разположение                                                     Ко̀зник е средновековна крепост, построена в местността слабо югоизточно от днешния град Рудозем, вдясно от река Арда, с цел да пази кервански път от Тракия към Беломорието (днес пътят Райково – Рудозем – Ксанти).[1] Древната крепост е наричана от местното население (Е)рим папа или Кечика, Кичика, Кечикая (от турски keçikaya, кози камък). Заради името си Кечикая се идентифицира от изследователите със средновековната крепост, спомената на гръцки като Κόσνικος (Косникос, тоест Козник) от Йоан Кантакузин в средата на XIV век като една от деветте родопски крепости, предадени от противниците му на българския цар Иван Александър заради обещаната българска помощ във войната срещу Кантакузин.     

# data[].attributes.headline
Археологически разкопки      Археологическите разкопки започват през юни 2007 година. По терена няма видими останки от крепостта, с изключение на няколко ломени камъка, споени с бял хоросан, които могат да се определят като ъгъл от помещение. Впоследствие се оказа, че това са горни запазени руини от източния крепостен зид, който се разкри изцяло. Той е с дължина 48,60 m, широк е 1,70 m и със запазена височина до 2,20 m. На юг и север опира в скален масив. Градежът му е от ломени и дялани камъни, споени с бял хоросан. Външното му (източно) лице е само в суперструкция, а от вътрешната страна е около 0,60 - 0,70 m в субструкция. Фундиран е непосредствено върху материкова скала, като следва конфигурацията на терена, който е силно наклонен от запад на изток. Разкрива се и източният вход на крепостта. Той е широк два метра, страниците му са с дебелина един метър. Южната е силно обрушена, а в северната е вградена скала. Ходовото ниво е материковата скала, която на места е терасирана стъпаловидно с подзиждане от ломени и дялани камъни. Южно от входа се направени сондажни проучвания. Разкрива се на силно опожарен пласт, с дебелина 0,50 m - 0,80 m, наситен с ломени камъни и фрагменти керемиди, свлечени до самата крепостна стена. Вероятно в югоизточната част на крепостта е имало дървено съоръжение с каменни основи и керемидено покритие. От този пласт произхождат късове стопен метал, фрагменти от питуси, гърнета, стомни, железен нож и отворена бронзова гривна със стилизирани змийски глави и украса птиче око.  

# data[].attributes.subject
Археологически разкопки      Археологическите разкопки започват през юни 2007 година. По терена няма видими останки от крепостта, с изключение на няколко ломени камъка, споени с бял хоросан, които могат да се определят като ъгъл от помещение. Впоследствие се оказа, че това са горни запазени руини от източния крепостен зид, който се разкри изцяло. Той е с дължина 48,60 m, широк е 1,70 m и със запазена височина до 2,20 m. На юг и север опира в скален масив. Градежът му е от ломени и дялани камъни, споени с бял хоросан. Външното му (източно) лице е само в суперструкция, а от вътрешната страна е около 0,60 - 0,70 m в субструкция. Фундиран е непосредствено върху материкова скала, като следва конфигурацията на терена, който е силно наклонен от запад на изток. Разкрива се и източният вход на крепостта. Той е широк два метра, страниците му са с дебелина един метър. Южната е силно обрушена, а в северната е вградена скала. Ходовото ниво е материковата скала, която на места е терасирана стъпаловидно с подзиждане от ломени и дялани камъни. Южно от входа се направени сондажни проучвания. Разкрива се на силно опожарен пласт, с дебелина 0,50 m - 0,80 m, наситен с ломени камъни и фрагменти керемиди, свлечени до самата крепостна стена. Вероятно в югоизточната част на крепостта е имало дървено съоръжение с каменни основи и керемидено покритие. От този пласт произхождат късове стопен метал, фрагменти от питуси, гърнета, стомни, железен нож и отворена бронзова гривна със стилизирани змийски глави и украса птиче око.  

# data[].attributes.attachment_link.title
Българските крепости: Невидимият Козник

# data[].attributes.headline
Кратка история

# data[].attributes.subject
Кратка история

# data[].attributes.body
Крепост Калето е построена през 6-ти век по времето на император Юстиниан. Била е част от Родопската укрепителна система по времето на Средновековието, заедно с другите крепости в региона като Смолянската крепост и Момчиловата крепост. Крепостта Калето е била обитавана и през периода XI-XIII век.

# data[].attributes.headline
До Дяволския мост се стига много лесно и До Дяволския мост се стига много лесно и бързо. Следвайте кафявите табели в Ардино и те ще ви отведат до село Дядовци. След като подминете селото, пътят става все по-тесен, а разминаването на две коли все по-трудно. Асвалтовият път свършва на около 700 м. преди моста, където е изграден безплатен паркинг. 

# data[].attributes.subject
До Дяволския мост се стига много лесно и До Дяволския мост се стига много лесно и бързо. Следвайте кафявите табели в Ардино и те ще ви отведат до село Дядовци. След като подминете селото, пътят става все по-тесен, а разминаването на две коли все по-трудно. Асвалтовият път свършва на около 700 м. преди моста, където е изграден безплатен паркинг. 

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Светлана Анчева

# data[].attributes.attachment_link.title
Дяволският мост

# data[].attributes.attachment_caption
Смолянски водопад

# data[].attributes.headline
 Едно от многото приказни природни творения в региона, което си заслужава човек да посети. Изключително красив и живописен, но и труднодостъпен. Това е и една от причините, може би, мястото около водопада да е все още чисто, недокоснато от човешката немарливост. 

# data[].attributes.subject
 Едно от многото приказни природни творения в региона, което си заслужава човек да посети. Изключително красив и живописен, но и труднодостъпен. Това е и една от причините, може би, мястото около водопада да е все още чисто, недокоснато от човешката немарливост. 

# data[].attributes.body
Внушителното име на моста е свързано с легенда за младеж (от Ардино разбира се), който решил да се справи с досега непосилната задача да изгради мост над буйната река Арда. Той опитвал няколко пъти, но така и не успявал. Една нощ му се явил Дяволът и му казал, че ще му разкрие тайната за здравината на моста, но само ако успее да завърши моста за 40 дни и да вгради в него образа на Дявола, и то хем да видим, хем невидим, хем да може да се пипне, хем не. Ако младежът не успеел, Дяволът щял да вземе душата му. За изненада на всички, младежът се справил с непосилната задача в срок и изпълнил всички условия на Дявола.