# data[].attributes.headline
מלחמת ששת הימים - רקע

# data[].attributes.subject
מלחמת ששת הימים - רקע

# data[].attributes.body
רקע בסיסי - צפייה לכל המשפחה

# data[].attributes.attachment_link.title
מלחמת ששת הימים - באנימציה

# data[].attributes.headline
הזירה האווירית ערב המבצע - ויקיפדיה

# data[].attributes.subject
הזירה האווירית ערב המבצע - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
הזירה האווירית במלחמת ששת הימים – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
הזירה האווירית במלחמת ששת הימים היוותה חלק חשוב ומכריע במלחמה. העליונות שהשיג חיל האוויר הישראלי על חילות האוויר של צבאות ערב במבצע מוקד, הייתה גורם משפיע להצלחתה של ישראל במלחמה. מבצע מוקד השבית לחלוטין את חיל האוויר המצרי והירדני ושיבש את הסורי. לאחר מבצע מוקד לחילות האוויר של מדינת ערב נשארו עשרות בודדות של מטוסים, שלא היוו איום על חיל האוויר הישראלי ששלט בכל התחום האווירי.

# data[].attributes.headline
השתנות איסוף המודיעין האווירי

# data[].attributes.subject
השתנות איסוף המודיעין האווירי

# data[].attributes.headline
מבצע מוקד - ויקיפדיה

# data[].attributes.subject
מבצע מוקד - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
מבצע מוקד – ויקיפדיה

# data[].attributes.headline
ישראל בלחמת ששת הימים - ויקי

# data[].attributes.subject
ישראל בלחמת ששת הימים - ויקי

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
המלחמה החלה ב מכה מקדימה ישראלית על חיל האוויר המצרי, לאחר תקופת המתנה מתוחה, שבה נעשו ניסיונות להימנע מהמלחמה. במהלך המלחמה כבשה מדינת ישראל שטחים נרחבים ב סיני, רצועת עזה, רמת הגולן, יהודה ושומרון ו מזרח ירושלים. השטח הכולל שנכבש גדול פי שלושה מגודל שטחה של מדינת ישראל שלפני המלחמה.

המתיחות בטרם המלחמה, נוצרה כאשר מצרים ושותפותיה הערביות נקטו צעדים רבים שאיימו על ביטחונה וכלכלתה של ישראל. השלכות המלחמה בתחומי הפוליטיקה הפנימית של המדינות שהשתתפו בה, הגאוגרפיה המדינית והכלכלה האזורית ומהלך המלחמה הקרה הגלובלית היו מרחיקות לכת וממושכות.

ערך מורחב - הרקע למלחמת ששת הימים

מצרי טיראן - חסימתם לכלי שיט ישראליים נחשבה על ידי ישראל לקאזוס בלי

ב- 15 במאי 1967, בעיצומו של יום העצמאות תשכ"ז, צלחו כוחות יבשה מצריים את תעלת סואץ ונכנסו למרחבי סיני. בכך הכניס נשיא מצרים את ישראל למצב חירום, שכונה " תקופת ההמתנה", והסתיים ביציאתה של ישראל למלחמה.

תגובת ישראל לכניסת הכוחות המצרים לחצי האי סיני הייתה מתונה והתבטאה בעיקר בעליית הכוננות של צה"ל, אך ככל שגדל הכוח המצרי, שזרם לתוך סיני, התחיל צה"ל לגייס כוחות מילואים, כדי להציב אותם מול הגבול המצרי, למקרה שהמצב יתדרדר למלחמה.

ב־17 במאי דרש נשיא מצרים ממפקד כוח החירום של האו"ם בסיני וב רצועת עזה שכוחותיו יעזבו את קווי הגבול ויתרכזו במחנותיהם. כוחות האו"ם חיכו להוראה ממזכיר האו"ם ו נאצר פנה למזכיר האו"ם, או תאנט, בבקשה שיורה על פינוי כללי של כוח החירום של האומות המאוחדות מאדמת מצרים. ב- 22 במאי נענתה דרישתו של נאצר בחיוב. 4,000 חיילי כוח החירום של האו"ם, שחצצו בין הצבא המצרי ובין הגבול הישראלי התפנו ללא דיחוי, ואז הצהיר נאצר שלמחרת היום ייסגרו מצרי טיראן בפני כלי שיט ישראליים, ושהוא מוכן ליציאת ישראל למלחמה נגדו. בו זמנית כמעט, ב-20 במאי, מצרים התחילה להוציא יחידות של צבאה מהזירה התימנית, כדי להעביר אותן לחצי האי סיני. בתגובה לכך ערך צה"ל גיוס כללי של כוחות המילואים, גיוס ששיתק חלק גדול מהמשק הישראלי.

ב־ 23 במאי סגרה מצרים את מצרי טיראן למעבר ספינות ישראליות על ידי הצבת תותח ארוך טווח שאמור היה להטביע אוניות ישראליות שינסו לעבור. סגירת מצרי טיראן הייתה עילה למלחמה. בעקבות חסימת המיצרים אמר ראש אמ"ן דאז אהרון יריב :

אם ישראל לא תגיב על סגירת המיצרים - לא יהיה עוד כל ערך לאמינותה ולכושר ההרתעה של ישראל. מדינות ערב יפרשו את חולשתה של ישראל כהזדמנות מצוינת להתנכל לבטחונה ולעצם קיומה

בעולם הערבי פעולתו של נאצר בסגירת המיצרים זכתה לאהדה רבה. במדינות ערב החלו הפגנות המוניות שקראו למלחמה בישראל וחיסולה.

במקביל לסילוק כוחות האו"ם וריכוז הצבא המצרי בסיני, סוריה הגבירה את הכוננות בצבאה ושתי חטיבות שריון ירדניות התחילו לנוע מערבה אל בקעת הירדן. במחצית השנייה של חודש מאי 1967 מנו הכוחות המצריים בסיני כ-130,000 חיילים בשבע דיוויזיות, חלקן משוריינות.

ב-25 במאי קיבלה ישראל מידע מודיעיני שמצרים עומדת לתקוף אותה ב-27 במאי. לאחר פניית ה נשיא לינדון ג'ונסון ל ברית המועצות בנושא, ביטלה מצרים את תוכנית התקיפה. ב-27 במאי לא הושגה הסכמה בדיון בממשלת ישראל על יציאה מידית למלחמה.

בסיום מבצע סיני ארצות הברית דרשה מישראל לסגת מסיני והתחייבה בתמורה לדאוג להבטחת חופש המעבר של ישראל במיצרי טיראן. אך עם סגירת המיצרים בידי מצרים והיווצרות המתיחות בין מצרים לישראל, ארצות הברית, שרצתה לשמור על ה סטטוס קוו אנטה ולמנוע מלחמה, הזהירה את שתי המדינות שתתקוף את המדינה שתפתח במלחמה, ולשם כך גם הוכנו תוכניות תקיפה אמריקאיות.

ברית המועצות פרסמה הצהרה שבה הצדיקה את כניסת הצבא המצרי לתוך סיני ואת גירוש חיילי כוח החירום של האו"ם. בהצהרה הסובייטית התעלמו לחלוטין מחסימת המיצרים לשיט ישראלי.

משט הים האדום

לינדון ג'ונסון, נשיא ארצות הברית בתקופת מלחמת ששת הימים, לא קיים את הצהרות ארצות הברית בנושא חופש השיט במצרי טיראן

לאחר מלחמת סיני, בעת הדיונים באו"ם על נסיגת ישראל מהשטחים שכבשה, תבעה ישראל שיובטח חופש השיט ב מצרי טיראן. החלטה בנושא זה הוכשלה על ידי ברית המועצות, בנימוק שאין לתת לתוקפן (ישראל) שום טובת הנאה מתוקפנותו. ארצות הברית הצהירה מחויבות לחופש השיט במצרי טיראן ומספר מדינות ימיות פרסמו הצהרות דומות.

לאחר חסימת מצרי טיראן על ידי המצרים, פנתה ישראל לארצות הברית וביקשה את מימוש מחויבותה. במגעים אלה התברר שארצות הברית וישראל תפסו את ההצהרה בצורה שונה - ארצות הברית הצהירה רק על מחויבות להבטחת השיט האמריקאי במצרי טיראן. הוסכם שארצות הברית תנסה לארגן את פריצת המצור על נמל אילת על ידי שיירת ספינות של מדינות ימיות שונות, אך במגעים של האמריקאים עם המדינות המועמדות למשלוח ספינות, רק הממלכה המאוחדת והולנד הסכימו להשתתף, לכן ארצות הברית זנחה את הרעיון ונתנה לישראל הסכמה שבשתיקה לפעול כראות עיניה.

ירדן נתפסה על ידי רבים במרחב הערבי כמדינה מלאכותית, יציר האימפריאליזם הבריטי ובית המלוכה שלה כסוכני האימפריאליזם. חוסיין, מלך ירדן היה מודע לכך ועשה מאמצים לקבל לגיטימציה ערבית. קיום המשטר הירדני התאפשר במידה רבה גם הודות לאיום הישראלי לצאת למלחמה במקרה של כניסת כוחות עוינים לגדה המערבית, איום שהרתיע מדינות ערביות אחרות מניסיון לכבוש את ירדן.

המלך חוסיין ביקש להיפגש עם נאצר ולהזמנתו טס ב- 30 במאי בבוקר למצרים יחד עם ראש ממשלתו, ראש המטה הכללי של צבאו ומפקד חיל האוויר הירדני. המלך חוסיין הציע לצרף את ארצו לפיקוד הצבאי המשותף של מצרים וסוריה, אך סוריה התנגדה ל ברית צבאית עם ירדן. מצרים הציעה לירדנים לחתום על הסכם הגנה, בדומה להסכם המצרי-סורי. המלך חוסיין ביקש לקרוא את ההסכם ולאחר שקרא אותו ביקש לחתום על הסכם זהה, שיוחלף בו שמה של סוריה בשמה של ירדן. בשעה 15:30 נקטעו שידורי הרדיו המצריים ופורסמה הודעה דרמטית על הקמת מפקדה צבאית משותפת למצרים, עיראק וירדן ובראשה סגן הרמטכ"ל המצרי.

ימים אחדים לאחר מכן הכוחות הירדנים היו תחת פיקודו של הגנרל המצרי עבד אל-מונעם ריאד. בעקבות חתימת ההסכם, המלך חוסיין הזמין את הכוחות העיראקיים להיכנס לממלכתו ושליט עיראק, עבד אל-רחמאן עארף, שסירב להזמנה דומה שבוע לפני כן, נענה הפעם בהתלהבות.

ב- 4 ביוני נחתם הסכם הגנה מצרי-עיראקי ובכך הושלמה הקואליציה המלחמתית נגד ישראל - הכוחות העיראקים נועדו להגיע לגבול ישראל דרך ממלכת ירדן.

החוקר ד"ר אבנר כהן טוען כי בשלהי מאי 1967, בעיצומה של תקופת ההמתנה, הצליחה ישראל, לאחר פעילות קדחתנית, לבנות התקן גרעיני מאולתר. הפרשן הצבאי יוסי מלמן טען שאף הייתה היערכות להפעלתו.

במהלך תקופת ההמתנה טסו מטוסים מצריים מספר פעמים מעל הכור בדימונה ומכאן הועלו ספקולציות שאולי מצרים וברית המועצות יצרו את המשבר כדי שתהיה להם הזדמנות לתקוף את הכור בדימונה לפני שתהיה לישראל יכולת גרעינית. מאותו בסיס הועלתה גם השערה שישראל יצאה למתקפה, כדי למנוע אפשרות התקפה על הכור בדימונה. השערות אלה לא זכו לאישוש בעדויות או מסמכים שהתפרסמו, אך זכו לפופולריות מסוימת במדיה.

תקופת ההמתנה הייתה תקופה של חרדה עצומה בציבור הישראלי מפני המלחמה המתקרבת.

לאחר שמצרים חסמה את מצרי טיראן לשיט ישראלי, מעשה שהוגדר על ידי ישראל כ קזוס בלי, הסיק יצחק רבין שהאירועים פונים לכיוון של מלחמה. הוא הלך להתייעץ עם דוד בן-גוריון ורצה שהלה יחזור לתפקידו הקודם אך בן-גוריון נזף בו קשות על כך שסיבך את ישראל במצב בו אין לה מעצמה כבת ברית במלחמה עתידית והזהיר אותו מפני מלחמה כזאת. גם השר חיים משה שפירא, מנהיג ה מפד"ל, שהתנגד למלחמה, אמר לו: "איך אתה מעז ללכת למלחמה כאשר כל התנאים הם לרעתנו". בנסיבות אלה, כשהתחזיות דיברו על עשרות אלפי הרוגים במלחמה, רבין, שמיעט בשינה והירבה ב עישון וחש חולשה גופנית זימן לביתו את סגנו, עזר ויצמן ואמר לו: "סיבכתי את מדינת ישראל בגלל טעויות רבות שעשיתי". הוא העביר את הפיקוד לוויצמן ועל פי מצוות קצין הרפואה הראשי, הלך לישון ולנוח לשם "טיפול רפואי של הרעלת ניקוטין", כעבור 36 שעות מנוחה, ב- 26 במאי שב רבין ולקח את הפיקוד לידיו. פרשה זו התפרסמה בציבור רק באפריל 1974, אך ראשי המדינה היו מודעים לה בזמן אמת.

ערך מורחב - הנאום המגומגם

בשיא תקופת ההמתנה, הממשלה ו לוי אשכול בראשה, נתפסו כנוהגים בהססנות בסוגיית היציאה למתקפת מנע מול האיום המתגבר. בהצבעה, שנערכה בממשלה בשעות הלילה של 27 במאי, על היציאה למלחמה, היו הדעות חלוקות. תשעה שרים תמכו ביציאה מיידית למלחמה, ותשעה תמכו בהמתנה. ראש הממשלה, לוי אשכול, לא הצליח להכריע בין המחנות, ודחה את המשך הדיון ליום אחר.

ראש אג"ם, האלוף עזר ויצמן, שצידד בהנחתת מכה מקדימה על מדינות ערב, הגיע ללשכתו של אשכול ואמר: "אשכול, תן פקודה וצה"ל יצא למלחמה. למה לך את משה דיין? מי צריך את יגאל אלון? יש לנו צבא חזק והוא רק ממתין לפקודה שלך. תן לנו פקודה לצאת למלחמה ואנו ננצח."

בעקבות הגמגום בנאום ואי נקיטת צעדים תקיפים, היה קל יותר לבעלי עניין ליצור בדעת הקהל תחושה, שלוי אשכול אינו מתאים לתפקיד שר הביטחון בעת מלחמה וחוגים שונים תבעו למנות לתפקיד זה אדם בעל ניסיון צבאי-מלחמתי, יוצרי דעת הקהל יצרו תחושה ש"הציבור" רוצה או את בן-גוריון או את דיין. את הקמפיין הזה הובילו מצד אחד ארגונים שתמכו בדיין ומצד שני גורמים באופוזיציה בראשות בן-גוריון שרצה שימנו את דיין לראשות הממשלה ואותו ליועצו אם ירצה בכך דיין ובגין שרצה להרכיב קואליציית אחדות בה גם לגח"ל בראשות בגין יהיה חלק, אך אשכול סירב לוותר על משרד הביטחון. ב- 1 ביוני הסכים לוי אשכול לוותר על תיק הביטחון ולהעבירו לידי יגאל אלון, ששבוע קודם לכן (ב-24 במאי) שב ארצה מכנס ב ברית המועצות. לחצים מתמשכים אילצו את אשכול למסור את תיק הביטחון לידיו של משה דיין (שהיה אז איש האופוזיציה מסיעת רפ"י), במסגרת יצירת ממשלת אחדות לאומית. לממשלה החדשה צורפו, בנוסף לדיין, נציגי גח"ל, מנחם בגין ו יוסף ספיר, שמונו לשרים בלי תיק. הייתה זו ממשלת האחדות הראשונה שהוקמה במדינת ישראל, ובאותו הזמן כונתה "ממשלת ליכוד לאומי".

בראשית יוני התברר כי הפעילות המדינית למניעת המלחמה לא צלחה ו אין מנוס מפעולה צבאית.

בתקופת ההמתנה נערכו מפגשים מתוחים אחדים בין ראש הממשלה ואחדים משריו ובין המטכ"ל. מתיחות זו הגיעה לשיא ב יום שישי, 2 ביוני, שלושה ימים לפני המלחמה, שבו התכנס הקבינט הביטחוני עם פורום מטכ"ל ב קריה בתל אביב. ישיבה זו זכתה לכינוי " מרד הגנרלים", בשל הביקורת מהדרג הצבאי (בראשות האלופים אריק שרון ו מתי פלד) על הממשלה והאשמתה בהססנות, עקב הימנעותה (באותו שלב) מיציאה ל מכה מקדימה.

ב-3 ביוני הביעו האמריקאים הסכמה שבשתיקה לפעולה כנגד מצרים. הסכמה זו איפשרה, לדעת ההיסטוריון מאיר פעיל, לקבע את ההישגים של המלחמה לאורך זמן.

בתקופת ההמתנה שונו כליל פניה של מדינת ישראל. רוב הגברים בגילאי כושר העבודה היו מגויסים לצה"ל במסגרת שירות המילואים. ב עורף נותרו הנשים, הילדים והקשישים. עבודת מפעלים ושירותים רבים שובשה. חלק גדול מן האוטובוסים של אגד היו מגויסים למטרת הובלת גייסות. תנועת האוטובוסים בקווים העירוניים והבין עירוניים נתמעטה באופן משמעותי, לוחות הנסיעות לא נשמרו והמונים המתינו בתחנות לאוטובוסים, שהופיעו באקראי ובהפרשי זמן ניכרים. בעלי רכב רבים הציעו "טרמפים" לנוסעים הממתינים בתחנות. לובשי מדים שחיפשו טרמפים אל החזיתות או מהחזיתות הביתה זכו להיסעי חינם גם ממוניות. ביישובים בהם הייתה תנועת חיילים גדולה, דוגמת בית שאן, תושבות מקומיות הכינו סירים עם תבשילים ושתייה, העמידו אותם על שולחן ברחוב וכיבדו כל לובש מדים שחפץ בכך. הג"א (כיום, פיקוד העורף) בדק את המקלטים והם הוכנו לשהייה ממושכת ובוצרו במידת הצורך. באזורי מגורים חסרי מקלטים נחפרו שוחות למסתור. מכוניות עברו "האפלה חלקית" של הפנסים לנסיעה בחירום, וכמו כן הוכנה האפלה בחלונות הבתים, כדי להקשות על הפצצה לילית מהאוויר של מטוסי אויב. שני עיתוני הערב של המדינה, " מעריב" ו" ידיעות אחרונות" הופיעו בשני דפים (ארבעה עמודים) בלבד, מפאת גיוסם של פועלי הדפוס. חלוקת העיתונים ודברי הדואר נעשתה על ידי תלמידי בתי הספר התיכוניים.

הידיעות מן החזית המדינית ומן ההכנות הצבאיות רדפו זו את זו במהירות ובכל פינה ניתן היה לראות אזרחים צמודים למכשירי רדיו טרנזיסטור ומאזינים בדומיה לכל פיסת מידע, ולפרשנותו המשודרת של חיים הרצוג, שהרים תרומה מכרעת לחיזוק רוחו של הציבור (בין השאר אמר, ב-1 ביוני: "אילו הוטל עלי לבחור הלילה בין האפשרות להיות טייס מצרי התוקף את תל אביב, ובין האפשרות להיות אזרח בתל אביב - הייתי בוחר, מטעמים של ביטחוני האישי, באפשרות השנייה"). במעט מכשירי ה טלוויזיה שהיו אז במדינה ניתן היה לקלוט את שידורי הטלוויזיה המצרית, על תהלוכות הראווה שנערכו בערי מצרים ועל הנאומים חוצבי הלהבות של מנהיגה ששודרו בהם.

ערביי ישראל, שרק שבעה חודשים לפני כן השתחררו מ הממשל הצבאי, נזהרו מהצטרפות לאויבי ישראל, בגלל היעדרות המגויסים זכו לתעסוקה מלאה ואף עבדו שעות נוספות. ג'ורג' חכים, ראש העדה היוונית קתולית בישראל ומראשי הציבור הערבי הישראלי של התקופה, קרא לבני עדתו לתרום דם למען פצועי צה"ל.

תושבי קיבוץ דן במקלט

עיקר הלחימה במלחמת ששת הימים התקיימה מחוץ לגבולות ישראל אך במהלכה, ובפרט בתחילתה, היו התקפות אחדות, בירי ארטילרי ובהפצצות מהאוויר, על יישובים ישראלים. להתגוננות מההפצצות נדרשו תושבי המדינה להפעיל בלילות את ההאפלה שהוכנה בתקופת ההמתנה, ו אזעקות שהופעלו לפי הצורך שלחו תושבים למקלטים ולשוחות.

תושבי ישראל התבשרו על פרוץ המלחמה בהודעה מיוחדת ב רשת ב', מפי יורם ארבל בשעה 8:10 בבוקר. ביומה הראשון של המלחמה הופצצה נתניה בידי מטוסים ירדנים. בהמשך אותו יום תקפו מטוסים של חיל המשלוח העיראקי את מושב נהלל. יום למחרת, הפציץ מטוס טופולב 16 את העיר נתניה והרג אזרחית אחת. בדרכו חזרה הפציץ את מבואות עפולה, אך פצצותיו לא התפוצצו (שני חיילים ישראלים נהרגו כשניסו לנטרל אותן) והמשיך לאזור רמת דוד, שם נפגע מאש נ"מ והתרסק מעל מחנה עמוס ופיצוצו גרם למותם של 14 חיילים ישראלים ופציעתם של שמונה נוספים (ראו פירוט בערך תקיפת מטוס טופולב עיראקי בישראל).

ביומה הראשון של המלחמה, בשעה 10:00 בערך התחילו הירדנים בהרעשת תותחים ו מרגמות לכל אורך החזית, כולל כפר סבא ו תל אביב שהופגזו מתותחים בגזרת קלקיליה, בסיס חיל האוויר רמת דוד וירושלים המערבית. ההפגזות הירדניות בירושלים ביומיים הראשונים ללחימה גרמו למותם של 15 אזרחים ופציעתם של כ-500 אחרים. בהפגזה בירושלים נפגעו בית הנשיא, משכן הכנסת ו גן החיות התנ"כי. מטוסים ירדנים תקפו את מפעל "אלבר" ב כפר סבא ובהפצצה נהרגו ארבעה מעובדי המפעל.

ישראל השיגה הישג מדיני וצבאי עצום בכך שלא הופעל עליה לחץ מצד שתי המעצמות הגדולות לסגת מיד מכל השטחים שכבשה, שלא במסגרת הסדר שלום. (כמו לאחר מבצע סיני) היה ברור שהשטחים שנכבשו מהווים קלף מיקוח חשוב בדיוני השלום. הדיונים ב או"ם בעניין זה נמשכו מספר חודשים עד שב- 20 בנובמבר 1967 התקבלה במועצת הביטחון החלטה מס' 242 ששימשה בסיס לפעילות המדינית במשך העשור שלאחר מלחמה זו, ולמעשה עד היום.

מבחינה דיפלומטית, היו תוצאות המלחמה מעורבות: מדינות רבות האשימו את ישראל בתוקפנות וניתקו עימה את כל הקשרים, בעיקר בגוש הסובייטי ובאפריקה. צרפת, בעלת ברית וספקית נשק עיקרית של ישראל, ציננה את היחסים עם ישראל ערב המלחמה ו הטילה עליה אמברגו נשק. את מקומה כבת ברית קרובה החליפה לימים ארצות הברית. רוב עמי המערב חשו אהדה לישראל המנצחת המלחמה וזאת בעיקר בשל המלחמה הקרה ותמיכתה של ברית המועצות, אויבתם הגדולה, בערבים דווקא. מדינות ערב ספגו השפלה קשה, בעיקר המשטר המצרי ונאצר, שאיבד רבות מיוקרתו כמנהיג האומה הערבית. הוא יזם את מלחמת ההתשה ומת בשנת 1970.

על רקע האופוריה, שרבים נתפסו אליה, היו גם מנהיגים שהרחיקו ראות והבינו שהמצב החדש טומן בחובו סכנות וסיכויים. סגן השר לובה אליאב התפטר מתפקידו בסוף חודש יוני 1967, כדי לצאת לסיורים במחנות הפליטים, להיפגש עם מנהיגים פלסטינים וללמוד את המצב החדש. בסיום סיוריו, בתחילת 1968, פנה לראש הממשלה, לוי אשכול והציע לנצל את ההזדמנות לשם משא ומתן עם הפלסטינים לפתרון בעיית הפליטים. הוא גם הציע את עצמו לעמוד בראש ראשות ארצית לפתרון בעיית הפליטים. הצעותיו לא זכו לאוזן קשבת.

קהילות יהודיות ויהודים בודדים בארצות ערב הותקפו על ידי פורעים ערבים שהוציאו את תסכולם מהניצחון הישראלי על שכניהם היהודים.

ההזדהות היהודית ברחבי העולם בתקופת ההמתנה והשותפות בגל השמחה שפרץ בין היהודי, כשנודעו תוצאות המלחמה, חיזקו את הקשר בין ישראל ובין יהדות העולם. גל של מתנדבים יהודים הגיע לישראל, כדי לסייע לצהל בעבודות תחזוקה, לתור את הארץ ולהרגיש תחושת שותפות יהודית. הגיעו גם מתנדבים לא יהודים, שהזדהו עם גורל המדינה היהודית. לאחר שנים של ירידה ב עלייה וגדילה ב ירידה, התהפכה המגמה והעלייה שבה לגדול. הניצחון רומם את הגאווה הלאומית היהודית בכל מקום בעולם ותרם לשיפור המעמד של יהודי הגולה בעיני עצמם וגם בעיני שכניהם הלא יהודים.

פתיחת הדרך למקומות הקדושים ליהדות, עוררה תנועה של תיירים יהודים מכל העולם שבאו לבקר אותם, בחלקם מסיבות דתיות ובחלקם בעקבות התעוררות של תחושות לאומיות לאחר הניצחון במלחמת ששת הימים.

כיבוש שטחים מאוכלסים חייב את השלטון החדש לבנות אדמיניסטרציה ולתת פתרונות חקיקתיים, כדי למנוע תוהו ובוהו לאחר היעלמות השלטון הקודם. הוקם ממשל צבאי והוצאו צווים אשר קבעו על פי איזה מערכת חוקים יתנהלו החיים. תחילה נשארו בתוקפם החוקים שהתושבים היו רגילים אליהם, החוק הירדני בגדה המערבית והחוק המצרי ברצועת עזה, אך בהמשך השתנתה המציאות החקיקתית בחבלים שונים לפי שינוי שחל במעמדם - על מזרח ירושלים ומאוחר יותר על רמת הגולן, הוחל החוק הישראלי והתושבים המקומיים קיבלו תעודת זהות ישראלית והתאפשרה להם התאזרחות ישראלית.

בעקבות מלחמת ששת הימים זינק המשק הישראלי ממיתון לפריחה. הממשלה חתמה חוזי ענק לפיתוח חלקי הארץ החדשים והמשק שב למצב של תעסוקה מלאה. מצבם של העובדים שהועסקו בתעשייה המסורתית, בבניין ובחקלאות הורע בגלל פתיחת שוק העבודה ל עובדים פלסטינים בלתי-מאוגדים, חסרי זכויות ובעלי דרישות שכר נמוכות.

כוח העבודה הזול, שסופק מהשטחים שנכבשו במלחמת ששת הימים, הפסיק או עיכב במידה רבה תהליכים של מודרניזציה ומיכון בתעשייה ובחקלאות הישראליות, כי הוא הציג חלופה זולה יותר מרכישת הטכנולוגיות והמכונות. העבודה הפלסטינית הזולה חדרה אפילו ליישובים חקלאיים אידאולוגים, שהתבססו בעבר על עבודה עצמית. יישובים אלה לא הצליחו להתמודד בשוק החופשי מול משקים אחרים שהעסיקו עובדים פלסטינים זולים, לכן חיפשו ומצאו נתיבים להעסקה ישירה או עקיפה של עובדים פלסטינים.

שאלת עתידם של השטחים עמדה במרכז מחלוקת פוליטית חריפה בין השמאל והימין בארץ. מצד אחד היו שהאמינו כי השטחים הם קלף מיקוח שיאפשר השגת שלום למדינת ישראל, ומאידך, היו שהאמינו ברעיון "ארץ ישראל השלמה".

במלחמת ששת הימים כבשה ישראל מקומות בהם היו אתרים, מבנים ושרידים קדושים ל יהדות, ל נצרות ול אסלאם ובראש וראשונה המקומות הקדושים שב ירושלים ובהם הר הבית ו הכותל המערבי. מקומות אלה, בנוסף למקומות הקדושים לבני הדתות השונות, שהיו תחת שלטון ישראלי גם לפני המלחמה, חייבו התייחסות תואמת של השלטון ואכן, הכנסת חוקקה בחודש יולי 1967 את חוק השמירה על המקומות הקדושים.

ליהודים נפתחה הדרך למקומות קדושים שהגישה אליהם לא נתאפשרה להם תחת שלטון ערבי מוסלמי וגם לערביי ישראל נפתחה הדרך למסגדי הר הבית ו מערת המכפלה. השלטון הישראלי התקין סידורי שלטון וניהול למקומות הקדושים לכמה דתות, תוך ניסיון לספק את המאמינים של הדתות השונות מבלי לקפח מאמינים אחרים, כמו בסידורי התפילה במערת המכפלה או העלייה להר הבית.

מלחמת ששת הימים העמידה את ישראל בפני דילמה. מחד, רצתה ממשלת ישראל להשתמש בשטחים שכבשה למטרות ביטחון וכקלף מיקוח מדיני, ולהמשיך ולהחזיק בכולם או ברובם לאורך זמן (חרף דעות מיעוט שראו בשטחים פיקדון זמני בלבד). גם זיקה היסטורית לשטחים אלה עודדה צעד זה. מאידך, סיפוח כל השטחים למדינת ישראל היה עלול לעורר התנגדות בינלאומית (כפי שאכן עורר סיפוחה של מזרח ירושלים ולימים סיפוח רמת הגולן), וכן היה מחייב גם להעניק לתושבים הפלסטינים של השטחים זכויות אזרח במדינת ישראל, מה שהיה מצמצם מאוד ואולי מעמיד בסכנה את הרוב היהודי במדינה, רוב שכל ממשלות ישראל רואות כערך שיש לקדם.

אוניברסיטת אריאל באריאל

השאלה שנותרה בלתי פתורה גרמה ליחס דואלי של ממשלות ישראל לחבלי ארץ אלו. ממשלות מסוימות תמכו, עודדו ואף יזמו הלכה למעשה את ההתנחלויות אך הותירו את האזורים בהם הוקמו מחוץ לשטחה הריבוני של מדינת ישראל, וממשלות אחרות פעלו לצמצום, להגבלה ואף לפינוי של ההתנחלויות.

אף ממשלה לא הכריעה בצורה חד משמעית את גורלם של אזורים אלו (מלבד גורלן של ההתנחלויות ב חצי האי סיני ו רצועת עזה). עקב כך, נוצרה מציאות שבה קיימת התיישבות של מאות אלפי ישראלים יהודים על אדמות, שמצד אחד הן בעלות חשיבות ביטחונית למדינת ישראל וזיקה היסטורית לעם היהודי, ומצד שני אינן בתחומה הריבוני של מדינת ישראל, והן בתוך אזור המיושב במספר רב של פלסטינים, שעל כולו או מרביתו מקווים אש"ף והקהילה הבינלאומית בהנהגת האו"ם להקים מדינה פלסטינית.

אריה נאור, "הדחת לוי אשכול מכהונת שר הביטחון ותוצאות מלחמת ששת הימים: אנטומיה של כמיהה למושיע", בספר: דבורה הכהן ומשה ליסק (עורכים), צומתי הכרעות ופרשיות מפתח בישראל, מכון בן-גוריון לחקר ישראל, 2010.

ריצ'רד צ'סנוף, רוברט ליטל ואדוארד קליין, אילו נוצחה ישראל, הוצאת ספרית מעריב, 1969

אלי אשד‏, ששת הימים הנצחיים :מלחמת ששת הימים בספרות והתרבות הפופולארית, באתר "המולטי יקום של אלי אשד", 30 ביוני 2007

נתן ויעקב גרוס, על הסרטים בעקבות מלחמת ששת הימים

שלמה נקדימון, כך דחק משה דיין את לוי אשכול אל שולי ההיסטוריה, באתר הארץ, 2 ביוני 2011

מלחמת ששת הימים - ישראל מתכוננת, תערוכה באתר של ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

אבי ביצור, ‏איך בונים חומה - העורף האזרחי בישראל במלחמת ששת הימים, 472, 2017

אהרון יפה, ‏שרוליק עבר את מבחן הבגרות בהצלחה מלאה, 472, 2017

"תקופת ההמתנה", אתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

הקמת ממשלת הליכוד הלאומי, אתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

יציאה למלחמה, אתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

מחיר המלחמה, אתר ארכיון צה"ל ומערכת הביטחון

האיש שניסה למנוע מלחמה / נסיונותיו של לוי אשכול למנוע את מלחמת ששת הימים - סרטו של גדעון גנני (תסריט ובימוי), 53:43 דקות, שודר ב"כאן 11" ב-31 במאי 2017

מה מספר דגל שמחת תורה?, היסטוריום: רגע היסטורי למורים ותלמידים, המרכז ללימודי רוח בספרייה הלאומית

תלמה אדמון, את המנגינה הזאת אי אפשר להפסיק, מעריב, 5 ביוני 1987 המשך

# data[].attributes.attachment_link.title
ישראל במלחמת ששת הימים - ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
המלחמה החלה ב מכה מקדימה ישראלית על חיל האוויר המצרי, לאחר תקופת המתנה מתוחה, שבה נעשו ניסיונות להימנע מהמלחמה. במהלך המלחמה כבשה מדינת ישראל שטחים נרחבים ב סיני, רצועת עזה, רמת הגולן, יהודה ושומרון ו מזרח ירושלים. השטח הכולל שנכבש גדול פי שלושה מגודל שטחה של מדינת ישראל שלפני המלחמה.

# data[].attributes.headline
תכנון מבצע מוקד

# data[].attributes.subject
תכנון מבצע מוקד

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מרקיע שחקים - מחקר ותיעוד של ההיסטוריה והמורשת של התעופה בישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
סוף מעשה במחשבה תחילה: ”מבצע מוקד“ והחיקויים שלא צלחו - מרקיע שחקים

# data[].attributes.attachment_link.description
מובא באדיבות מבט-מל”מ- כתב עת לעניני מודיעין ובטחון מבית המרכז למורשת המודיעין בתוך 170 דקות, בבוקר ה-5 ביוני 1967 ,הושמד רוב רובו של חיל האוויר המצרי במתקפת פתע אווירית שכונתה ”מוקד“, שתוכננה בקפידה זה חמש שנים. יותר מ-330 מטוסים מצריים הושמדו, מתוכם 311 על הקרקע והיתר בקרבות אוויר. בשלושה גלי תקיפה רצופים נמחקו 14 שדות

# data[].attributes.headline
ארכיון צה״ל - פקודה ונוספים

# data[].attributes.subject
ארכיון צה״ל - פקודה ונוספים

# data[].attributes.attachment_link.title
מסמכי תערוכה

# data[].attributes.attachment_link.description
כל הזכויות שמורות © 2017. מדינת ישראל משרד הביטחון . השימוש באתר בכפוף לתנאי השימוש

# data[].attributes.headline
תמונות מארכיון צה״ל

# data[].attributes.subject
תמונות מארכיון צה״ל

# data[].attributes.attachment_link.title
תמונות תערוכה

# data[].attributes.attachment_link.description
כל הזכויות שמורות © 2017. מדינת ישראל משרד הביטחון . השימוש באתר בכפוף לתנאי השימוש

# data[].attributes.headline
מטוסי הצילום לאיסוף מודיעין ערב המבצע

# data[].attributes.subject
מטוסי הצילום לאיסוף מודיעין ערב המבצע

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מרקיע שחקים - מחקר ותיעוד של ההיסטוריה והמורשת של התעופה בישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מאמר זה פורסם במקור במגזין "קנה מידה" ומוגש באדיבות מועדון בוני הדגמים בישראל
תודתנו נתונה לדוד מרנין על הערותיו למאמר זה. מאמר זה חושף פרק מרתק בתולדות חיל האויר שהיה נסתר עד לא מכבר: שחקי וכפירי צילום בחיל האויר. שחקי הצילום הוכנסו לשירות מעט לאחר הגעת השחקים הראשונים. המהירות וגובה הטיסה בה טסו השחקים, היוו פוטנציאל אדיר לניצולם כמטוסי צילום. הטייסת שנבחרה כטייסת הצילום היתה טייסת ה"עטלף", ולאחר שקיבלה את מטוסי הקורנס העבירה את מטוסי הצילום שלה לטייסת הקרב הראשונה ואת מטוסי הקרב לטייסת הסילון הראשונה. לאחר שנמכרו מטוסי השחק לארגנטינה, הוחלפו מטוסי הצילום בטייסת הקרב הראשונה במטוסי כפיר שבמקורם היו מטוסי קרב רגילים והוסבו לצילום. השחקים והכפירים נזקקו להחלפת האף כולו בהתאם למשימה ולסוג המצלמה שנדרשה למשימה. דבר זה סירבל מאד את העבודה, מאחר ולא היו הרבה שחקים לצילום, כפי שתקראו בהמשך. ממה שידוע עד היום היו בחיל האויר לפחות שישה שחקים לצילום והרי הם לפניכם: שחק מס' 53

שחק זה היה שחק הצילום הראשון של חיל האויר וגם הוסב לצילום בארץ. במטוס הותקן חרטום "תרמיל" לצילום אנכי, והוא הספיק לבצע שתי גיחות צילום מעבר לקווי האוייב. לאחר גיחתו המבצעית השנייה, ובעת שחזר לנחיתה בחצור אירעה תקלת מנוע. הטייס רן פקר נטש אותו והמטוס נחת בעצמו על גחונו בשדה חרוש. המטוס חולץ, שופץ במשך שנתיים וחזר לשירות מבצעי כמטוס קרב רגיל בטייסת הסילון הראשונה. לאחר מכן הועבר לטייסת הנגב שם הופעל כשהוא צבוע בסכמה של אפור לעליונות אוירית וכשהוא נושא 5 סימלי הפלות, ולבסוף נמכר לח"א של ארגנטינה.
שחק מס' 58

במקורו מטוס קרב עתיר הפלות (12 במספר) הוסב לצילום והורכב עליו ראדום, בקידמת כן הנסע הראשי, זהה לזה של שחק מס' 98 (ראה בהמשך) וכן הוחלף סנפיר הזנב, אף זאת בדומה למטוס מס' 98. בעת ששימש כמטוס צילום הוסרו ממנו התותחים. המטוס השתייך לטייסת 101 ולבסוף נמכר גם הוא לח"א של ארגנטינה.

אף הוא אלוף הפלות (13 במספר). הוסב לצילום והותקן בו ראדום קטן בתחתית החרטום. במטוס זה לא שונה סנפיר הזנב, ובעת ששימש כמטוס צילום הוסרו ממנו התותחים. המטוס השתייך לטייסת 101 ונמכר גם הוא לח"א של ארגנטינה.
שחק מס' 41

שירת בטייסת 119 ונפגע בעת גיחת צילום. לאחר שיפוצו חזר לטייסת כמטוס קרב רגיל.
שחק מס' 98

אחד משני השחקים המקוריים שהוסבו לצילום בצרפת. בשנות השבעים הותקן בו בארץ חרטום מיוחד לצילום אלכסוני ארוך טווח (LOROP-Long Range Oblique Photography). בחרטום הותקנו שלושה חלונות, אחד תחתון ושניים צידיים (ימין ושמאל). לצורת אספקת החשמל למערכות אלו הותקנו במטוס 2 צינורות חיצוניים, אשר דרכם נותבו צמות החשמל. צינורות אלו נמשכו מתחתית דלת הגישה למחסניות הפגזים וקדימה עד לאיזור החיבור של החרטום לגוף (בדומה לסנפירי היצוב של מטוסי השחק הדו מושביים). כן הוחלף סנפיר הזנב המקורי בסנפיר זנב כמו במטוסי הנשר, אשר שימש כמיכל דלק נוסף (סוט תחתון). בנוסף, הותקן במטוס ראדום גדול, מלפני כן הנסע הקדמי ועד אחרי פנס הנחיתה, המזכיר בצורתו ראדום הקיים במטוסי המיראז' IIIE של ח"א הצרפתי, אשר הכיל שם מכ"מ דופלר. סביר להניח כי בתא הטייס הותקנו פנלים יעודיים לבקרת מצלמה ואורך סרט, בדיקת מצלמה ופנל נורות אזהרה למצלמה. המטוס השתייך לטייסת 119. מאוחר יותר הועבר לטייסת 101.

לפי מאמר שהופיע במגזין "ביעף" מס 75-76, הרי שהמצלמה הנ"ל הורכבה בשנות ה-70, ומכאן שיתכן שלפני ההתקנה הנ"ל המטוס נשא חרטומי צילום אחרים על בסיס חרטום מיראז' רגיל, שאליהם אתייחס בהמשך.
שחק מס' 99

שחק צילום מקורי שני, אשר נשא חרטום יעודי בעל מספר תחנות נפרדות לנשיאת מצלמות לתפקודים שונים, במתווה אשר מזכיר בצורתו החיצונית את חרטום מטוס הקורנס לצילום. במטוס זה, לא הוסרו התותחים ולא שונה סנפיר הזנב, וגם בו הותקנו בתא הטייס פנלים יעודיים לבקרת מצלמה ואורך סרט, הכנסת נתונים למצלמה, בדיקת מצלמה ופנל מנורות אזהרה למצלמה, בדומה למטוס 98. המטוס השתייך לטייסת 119 אך הועבר לטייסת 101. המטוס הופל בשנת 1974 בעת שהיה במשימת צילום מעל סוריה. טייסו איתן כרמי גרר אותו ארצה אך נאלץ לנטוש בסביבות עכו. לפי ספרו של דני שפירא, החרטומים של מטוסים 98 ו-99 תוכננו ויוצרו בארה"ב, אך ההרכבה הסופית התבצעה במפעלי יצרן המטוס בצרפת. שני המטוסים הובאו לארץ בטיסה ע"י דני שפירא ורן פקר והיא מתוארת באחד מגליונות ביטאון חיל האויר.
חרטומי הצילום
1.חרטום "תרמיל" לצילום אנכי

החרטום מבוסס על ראדום של מטוס שחק רגיל. הוא כולל חלון מלבני בודד בתחתיתו, ומאחוריו הורכבה מצלמה לצילום אנכי מסוג צייס RMK-4. מצלמה זו יוצאת דופן בכך שהיא עטופה במארז אטום וחזק המבטיח הגנה מלאה לכל חלקי המצלמה. גוף המצלמה עשוי כך שיוכל לעמוד בטלטולים ומכות חזקות ובה בעת לאפשר את פעולת המצלמה. החרטום כולל את המרכב המיוחד למצלמה זו. המרכב מחובר למטוס בנקודות חיבור, נושא עליו את גוף המצלמה ומשמש בתור תומך ומשכך רעידות, וניתן לאזן בו את המצלמה בעזרת מוטות מתכווננים. על גוף המרכב מורכב פלס מים לבדיקת האיזון. חרטום זה יוצר ע"י חברת S.E.C.A.M באוקטובר 62. מכיוון שההתקנה היתה בשנות ה-60 המוקדמות, הרי שלא היו אז מחשבי צילום, ומכאן שהפעלת המצלמה היתה כולה בצורה ידנית, בעזרת חישובי מהירות קרקע וגובה ברומטרי (זהו יחס V/H המהווה משתנה מרכזי לצורך חישובי צילום). חרטום זה נמצא במוזיאון חיל האויר.

2.חרטום "שפורפרת" לצילום פנורמי

זהו חרטום צילום על בסיס ראדום של מטוס שחק רגיל. הוא כולל חלון צילום פנורמי, המורכב ממשטח זכוכית אנכי מרכזי, ושני משטחים צרים הצופים לצדדים, מימין ומשמאל, המאפיינים חלונות צילום מסוג זה. בחלקו העליון של החרטום קיים פתח שירות גדול הנפתח כלפי מעלה. דרך פתח זה ניתן היה להחליף בנוחות את קלטת סרט הצילום. גם חרטום זה נמצא במוזיאון חיל האויר.

3.חרטום "תשבץ" לצילום אלכסוני

חרטום המבוסס על ראדום של מטוס שחק דו מושבי ובו מותקנת מערכת עדשות פנימית הסבה על גבי גלגלי שיניים וכך מושגת יכולת צילום מאופק לאופק. החרטום מכיל חלון צילום פנורמי בן חמישה משטחים. אחד אנכי ושניים משופעים בכל צד. כמו כן מכיל החרטום מספר פתחי איוורור ושירות. בחלקו האחורי מותקנת קופסת הפעלה חשמלית הצמודה לפתח שירות רחב. החרטום נמצא במוזיאון חיל האויר.

4.חרטום "מושל" לצילום פנורמי מגובה נמוך

מבוסס על ראדום של מטוס נשר. מכיל חלון צילום פנורמי בן שלושה משטחים. האחד אנכי ושניים צרים לצדדים. בתוך החרטום ניתן להבחין במשככים לעגינת המצלמה. מימדי החרטום ונפחו הפנימי המצומצם באיזור חלון הצילום, לא איפשרו לדעתי התקנה של מצלמות בעלות אורך מוקד גבוה ומכאן שהחרטום שימש לצילום מגובה נמוך בלבד. החרטום מכיל מספר רב של פתחי שירות ובצידו השמאלי מותקנים (במבט לאחור) שני חלונות עגולים, האחד מעל לשני, אשר שימשו כנראה למערכת בקרת הצילום בהבזקי לילה. עיקרון הפעולה של מערכת מסוג זה הוא מדידת עוצמת האור החיצונית דרך תא פוטואלקטרי ה"מביט" החוצה דרך קונוס המאפשר זוית ראיה של 20 מעלות. במקרה של הבזק מכל עוצמה מסויימת, התא מרגיש זאת ומעביר אות מתאים המתורגם למתח להופעת צילום בודד של המצלמה. כמובן שלצורך כך נחוץ מארז לפיזור הבזקי צילום, פנימי או חיצוני. גם חרטום זה נמצא במוזיאון חיל האויר.

5.חרטום "צניעות" לצילום אלכסוני ארוך טווח

זהו חרטום יעודי שהורכב במקור על מטוס שחק 98. המצלמה שבו יועדה במקורה לצילום אנכי והוסבה בחיל האויר לצילום אלכסוני. כאן המקום לציין כי ייחוד המצלמות לצילום אלכסוני ארוך טווח הוא בכך שכל מכלול העדשות נמצא על ציר האורך של המצלמה, שהוא ציר כיוון הטיסה של המטוס, וכך ניתן להרכיב מצלמה בעלת מידות גדולות בחרטומים צרים של מטוסי מיראז' ולקבל מערכת אסטרטגית עם ביצועים מעולים המאפשרת השגת מידע ללא הצורך בחשיפת המטוס המצלם לאיומי אוייב.
חרטום זה מורכב משני חלקים:

מקטע גלילי המשמש לאיחסון המצלמה והמערכת לשמירת תנאי הסביבה כגון בקבוקי חנקן לקירור וכו'. זהו חלק ארוך הכולל את ההתקנות לדפינת המצלמה ושני צינורות האיוורור העוברים לאורכו מצידו הימני אל המקטע הקדמי. בחלק זה מותקנים פתחי שירות רבים המשמשים לתחזוקת המצלמה, החלפת סרטי הצילום ובקבוקי החנקן.

מקטע קדמי המכיל ארבעה חלונות צילום, המאפשרים צפיה לכל הכיוונים מאופק לאופק.

6.חלון "אוניברסלי"

זהו חרטום צילום יעודי שהורכב על מטוס 99 והוא חרטום ארוך בעל ספר תחנות להתקנת מצלמות שונות המזכיר מאד את מערך המצלמות במטוסי הקורנס לצילום. החרטום מכיל בקידמתו חלון לצילום פנורמי קדמי, ומאחור חלון לצילום פנורמי אנכי, ולפחות חלום נוסף לצילום אנכי מאחורי החלון הפנורמי האנכי. כמו כן קיימים שני חלונות נוספים, משני צידי החרטום,לצילום צידי, הנמצאים בחלק העליון.
ראוי להדגיש כי בכתבות המעטות שפורסמו על הפעילות המבצעית של מטוסי השחק לצילום,ישנם שני מוטיבים חוזרים והם כינויי המטוסים:"התשעימים" וגם תיאור החרטומים השחורים הגדולים. אולם בכל התמונות שצולמו בשנות השישים ובעיקר לאחר מלחמת ששת הימים, נראה צילו של המטוס המצלם וחרטומו דומה לחרטום מטוס השחק הרגיל, וזאת מכיוון שחלק מהחרטומים התבסס, כאמור, על ראדומים של מטוסי שחק רגילים.
המטוסים 53, 41, 98, 99 הופעלו תחילה כמו מטוסי השחק בחיל ללא צבע הסוואה. לאחר מכן נצבעו ושונתה הסיפרה הראשונה של מספר הזנב ל-"7" לפני מספר המטוס. מטוסים 58, 59 הוסבו לצילום והספרה הראשונה של מספר הזנב שונתה ל-"4".
מטוסי כפיר לצילום
בחיל האויר הופעלו שני מטוסי כפיר יעודיים לצילום, מספרי זנב 419 ו-451. מטוסים אלו הופעלו במקור כמטוסי קרב ע"י טייסת הקרב הראשונה והוסבו לצילום בחטיבת בדק מטוסים של התעשיה האוירית כשעל ההסבה מפקחת קבוצת התכנון של רס"ן שמואל מנור ז"ל, מענף תיכון אוירונאוטי במפקדת ח"א, שגם תיכננה אותה. לאחר מכן הופעלו בטייסת "שומרי הערבה" ובטייסת "התוכי המנפץ".

בהסבה בוצעו במטוסים השינויים הבאים:

הסרת התותחים.
העברת המערכות הנמצאות בחרטום המטוס אל החלל שנוצר עם הסרת התותחים.
התקנת פנל שחור ומרובע בחרטום המטוס, כנראה מערכת ניווט כל שהיא.
העברת חיווט חשמלי מהמערכות בסעיף 2 אל חלקו הקדמי של המטוס. החיווט נותב בגוף המטוס, דרך החלל המיועד לקני התותחים בצד ימין ושמאל, אולם בשל חוסר נפח פנוי בחלק הגוף הקדמי היה צורך לנתב את החיווט חיצונית, ולצורך כך הורכב חיפוי מיוחד מעל לועי התותחים וצינור החיווט יוצא מחלקו האחורי של החיפוי ופונה בזוית ישרה כלפי מרכז הגוף ופונה שוב בזוית ישרה קדימה לכיוון חרטום המטוס.
התקנת שתי מערכות אזהרה מפני נעילת מכ"מ (Radar Warning Reciever) משני צידי הגוף הקדמי. מערכות אלו מותקנות בחרטום מטוס הכפיר הרגיל אך בשל הרכבת חרטומי הצילום נוצר הצורך לשנות את מיקומן.

מכיוון שמדובר במטוסי צילום, סביר להניח כי בתא הטייס הותקנו מערכות אויוניקה הנחוצות למשימות צילום.
סביר להניח כי בתא הטייס הותקנו פנלים יעודיים לבקרת מצלמה ואורך סרט, הכנסת נתונים למצלמה, בדיקת מצלמה ופנל מנורות אזהרה למצלמה,כל זאת על חשבון 80% מנפח קופסת בקרת החימוש של המטוס,ממנה נותר רק פנל טילים קטן.
חרטומי הצילום
מטוסי הכפיר נשאו חמש מערכות שונות לצילום אוירי, כשלכל מערכת חרטום יעודי משלה. ארבע המערכות עברו ממטוסי השחק ואילו החמישית היא שיפור של אחת ממערכות אלו. חרטומי הצילום שעברו ממטוסי השחק הם:חרטום "מושל", חרטום "תרמיל", חרטום "שפורפרת" וחרטום "צניעות".בשנת 1986 נכנס לשירות חרטום מסוג "צניעות משופר" שהיווה שיפור של חרטום ה"צניעות".

חרטום ה"צניעות משופר" מורכב משני חלקים:

מקטע גלילי המשמש לאיחסון המצלמה והמערכת לשמירת תנאי הסביבה כגון קירור ע"י אויר ממוזג שנפלט מתא הטייס.זהו חלק ארוך הכולל את ההתקנות לדפינת המצלמה ושני צינורות איוורור העוברים לאורכו מצידו הימני אל המקטע הקדמי והמזרימים אויר למערכות לשמירת תנאי הסביבה בחרטום הצילום וסביב לחלונות הצילום. בחלק זה מותקנים פתחי שירות רבים המשמשים לתחזוקת המצלמה והחלפת סרטי הצילום. זהו המקטע שהועבר מחרטום "צניעות" מקורי.

מקטע קדמי המכיל את חלון הצילום. יחודו של מקטע זה שהוא מורכב מחרטום חרוטי המסתובב בעזרת גלגלי שיניים בהתאמה עם מכלול עדשות המצלמה, ובכך נחסך הצורך בהתקנת חלונות נוספים בצידי החרטום המסבכים את מבנה החרטום בצורה ניכרת. בכך גם נפתרה בעית ה"צילום העצמי" שהיתה בחרטום ה"צניעות" המקורי. על גבי המקטע הקדמי קיימים סימנים לציון זויות סיבוב החרטום. הסימונים בוצעו כהכנה לטיסות הניסוי של המערכת, כדי להקל על פיענוח הצילומים שבוצעו ע"י מטוס מלווה. כנראה עקב ייחודיות הסימונים הללו, הם נשארו ע"ג החרטומים עד היום. קיימים שני חרטומים זהים בעלי מספרים 01 ו-02

מטוס 451 עם חרטום ה"צניעות משופר" נמצא בתצוגה במוזיאון חיל האויר בסמלי טייסת "התוכי המנפץ" שהפעילה אותו עד שיצא משירות וכן עם השם "פריזמה". גם מטוס 419 נמצא במוזיאון חיל האויר ובאחסנה.

כפיר 451 במוזיאון ח"א נושא חרטום צילום מסוג "צניעות משופר"

# data[].attributes.attachment_link.title
מטוסי שחק וכפיר לצילום בחיל האויר - מרקיע שחקים

# data[].attributes.attachment_link.description
מאמר זה פורסם במקור במגזין "קנה מידה" ומוגש באדיבות מועדון בוני הדגמים בישראלתודתנו נתונה לדוד מרנין על הערותיו למאמר זה. מאמר זה חושף פרק מרתק בתולדות חיל האויר שהיה נסתר עד לא מכבר: שחקי וכפירי צילום בחיל האויר. שחקי הצילום הוכנסו לשירות מעט לאחר הגעת השחקים הראשונים.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
פצצת פיצוח מסלולים – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

# data[].attributes.headline
אוסף תמונות מהמבצע ומהמלחמה

# data[].attributes.subject
אוסף תמונות מהמבצע ומהמלחמה

# data[].attributes.attachment_link.title
I - מלחמת ששת הימים - ההיסטוריה של חיל האוויר בתמונות

# data[].attributes.attachment_link.description
אלבום תמונות חיל האוויר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
1967 בישראל – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
מיראז′ 3 – ויקיפדיה

# data[].attributes.headline
מטוס הסופר - מיסטר

# data[].attributes.subject
מטוס הסופר - מיסטר

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
דאסו סופר מיסטר – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

# data[].attributes.headline
בטאון חיל האוויר - מבצע מוקד

# data[].attributes.subject
בטאון חיל האוויר - מבצע מוקד

# data[].attributes.headline
מטוס האוראגן

# data[].attributes.subject
מטוס האוראגן

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
דאסו אוראגן – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מתוך ויקיפדיה, האנציקלופדיה החופשית

# data[].attributes.headline
מבצע יהלום - נחיתת מיג 21 בישראל

# data[].attributes.subject
מבצע יהלום - נחיתת מיג 21 בישראל

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
תורמים למיזמי ויקימדיה

# data[].attributes.attachment_link.title
מבצע יהלום – ויקיפדיה

# data[].attributes.attachment_link.description
מבצע של המוסד למודיעין ולתפקידים מיוחדים

# data[].attributes.headline
חללי מלחמת ששת הימים

# data[].attributes.subject
חללי מלחמת ששת הימים

# data[].attributes.attachment_link.title
נופלי המלחמה

# data[].attributes.attachment_link.description
נופלי המלחמה

# data[].attributes.headline
כתבת תחקיר NBC

# data[].attributes.subject
כתבת תחקיר NBC

# data[].attributes.attachment_link.title
Israel's 'Operation Focus': Inside One of the Most Successful Air Campaigns in Military History

# data[].attributes.headline
מבצע מוקד - מחשבות

# data[].attributes.subject
מבצע מוקד - מחשבות

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
מרקיע שחקים - מחקר ותיעוד של ההיסטוריה והמורשת של התעופה בישראל

# data[].attributes.attachment_link.title
מבצע “מוקד” - מרקיע שחקים

# data[].attributes.attachment_link.description
תודתמו למחבר על אישורו לפירסום המאמר ב”מרקיע שחקים”

# data[].attributes.headline
רשמיו של טייס מיראז’ צעיר בטייסת

# data[].attributes.subject
רשמיו של טייס מיראז’ צעיר בטייסת

# data[].attributes.attachment_link.title
50 שנה למלחמת ששת הימים – רשמיו של טייס מיראז’ צעיר בטייסת

# data[].attributes.headline
סיפור הנטישה של דני מנור ויונתן שחר

# data[].attributes.subject
סיפור הנטישה של דני מנור ויונתן שחר

# data[].attributes.attachment_link.title
סרט תעודה של בני עורי על יונתן שחר ודני מנור, שני טייסי חיל האוויר שמטוסיהם הופלו במלחמת ששת הימים

# data[].attributes.headline
הכשלון העיקראי של ישראל

# data[].attributes.subject
הכשלון העיקראי של ישראל

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
מתקפת חיל האוויר שיתקה את חילות האוויר של מצרים, סוריה וירדן על הקרקע - אך כשלה מול עיראק בשל טעות מפתיעה. איך הצליחו טייסי האויב להכות את כוחותינו, והאם דווקא ההפסד בקרב תרם לניצחון במלחמה?

# data[].attributes.attachment_link.title
55 שנה למבצע מוקד: הכישלון העיראקי של ישראל | כלכליסט

# data[].attributes.attachment_link.description
מתקפת חיל האוויר שיתקה את חילות האוויר של מצרים, סוריה וירדן על הקרקע - אך כשלה מול עיראק בשל טעות מפתיעה. איך הצליחו טייסי האויב להכות את כוחותינו, והאם דווקא ההפסד בקרב תרם לניצחון במלחמה?

# data[].attributes.attachment_link.title
סרטוני תערוכה

# data[].attributes.attachment_link.description
כל הזכויות שמורות © 2017. מדינת ישראל משרד הביטחון . השימוש באתר בכפוף לתנאי השימוש

# data[].attributes.headline
שיחה עם מוטי הוד - מח״א 67

# data[].attributes.subject
שיחה עם מוטי הוד - מח״א 67

# data[].attributes.attachment_link.title
מוטי הוד | מבצע מוקד

# data[].attributes.headline
הספר - כרעם ביום בהיר / דני שלום

# data[].attributes.subject
הספר - כרעם ביום בהיר / דני שלום

# data[].attributes.headline
הגיחה האחרונה של הפרז

# data[].attributes.subject
הגיחה האחרונה של הפרז

# data[].attributes.headline
עקרונות המלחמה של צה"ל 

# data[].attributes.subject
עקרונות המלחמה של צה"ל 

# data[].attributes.body
עקרונות המלחמה של צה"ל ומאמר הצעה לעקרונות חדשים

# data[].attributes.headline
קריאה מקדימה - חומר מקצועי בסיסי

# data[].attributes.subject
קריאה מקדימה - חומר מקצועי בסיסי

# data[].attributes.body
להלן חומרי קריאה מקדימה:

1. מבצעי כוחות היבשה\כרך 2 - מבצעים התקפיים - עמודים 1-26

2. עקרונות קרב ההתקפה - מבצעי כוחות היבשה עמוד 8

3. פנקס כי למפקד - עקרונות המלחמה בצה"ל

# data[].attributes.headline
תקציר מלחמת ששת הימים ב-4 דק'

# data[].attributes.subject
תקציר מלחמת ששת הימים ב-4 דק'

# data[].attributes.attachment_link.title
תקציר מלחמת ששת הימים  Six days war

# data[].attributes.headline
היסטוריה מלחמת ששת הימים: מבצע מוקד (אל דאגה, יש תרגום)

# data[].attributes.subject
היסטוריה מלחמת ששת הימים: מבצע מוקד (אל דאגה, יש תרגום)

# data[].attributes.attachment_link.title
היסטוריית מלחמת ששת הימים: פרק 5 -  מבצע מוקד

# data[].attributes.headline
האם איראן מסוגלת לעשות 'מבצע מוקד' לישראל??

# data[].attributes.subject
האם איראן מסוגלת לעשות 'מבצע מוקד' לישראל??

# data[].attributes.attachment_link.title
האם איראן מסוגלת לעשות "מבצע מוקד" נגד ישראל?

# data[].attributes.headline
טבלאות תקיפה לפי גלים 

# data[].attributes.subject
טבלאות תקיפה לפי גלים 

# data[].attributes.attachment_link.title
טבלאות התקיפה לפי גלים

# data[].attributes.headline
לו"ז ניתוח קרב מוקד

# data[].attributes.subject
לו"ז ניתוח קרב מוקד

# data[].attributes.attachment_link.title
לוז ניתוח קרב