# data[].attributes.body
Jednoho chladného rána, se Alex probudila. Milovala příběhy, a často přemýšlela o jiných světech, ale tentokrát ta myšlenka byla skutečná.

Chtěla najít knihu, aby se dostala do Země lásky. Našla knihu, psalo se tam že musí říct zaklínadlo aby se tam dostala, ale musí to udělat před dvanáctou hodinou. objevil se před ní překrásný potok. "Pojď Alex“ zašeptal potok. "Je čas“ Alex udělala krok, a pak druhý. Svět kolem se změnil.

# data[].attributes.body
Nad hlavou viděla fialovou oblohu, v potoku plavala světelná velryba, svítící balóny, květiny do tvaru srdce a vysoký hrad. Alex dorazila do Země lásky. Když se šla podívat kolem hradu, uviděla vysoké hory. Alex si myslela že tu někdo s ní bude, tak začala cestou hlubokým lesem.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
balóny a květiny do formy srdce po louce

# data[].attributes.body
Alex putovala hlubokým lesem zvaným Vzpomínkový háj. Už několik dní byla na cestě k Třpytivé hoře, aby našla Plamen srdce, který jediný mohl zachránit Královnu Srdce, a tím i celou Zemi lásky.

Byla unavená, hladová, ale nezastavovala se. Až do chvíle, kdy zaslechla zpěv.

Byl tichý. Otočila se a spatřila ho.

# data[].attributes.body
U jezírka na kameni seděl kluk přibližně v jejím věku. Měl blonďaté vlasy, jeho oči vypadali jako déšť.

"Ty nejsi odsud, že jo?“ řekl, když si jí všiml.

"A ty ano?“ odpověděla Alex.

"Jak se jmenuješ?"

"Jmenuji se Adrian"

"Aha, já se jmenuju Alex."

"Co máš teď v plánu?“ zeptal se.

"Najít plamen srdce“ odpověděla. "Královna umírá, a svět s ní taky!“

Adrian řekl že půjde s ní. Cesta s Adrianem byla jiná. Tam kde dřív tudy šla sama, a teď s ní šel někdo, kdo jí nerozuměl.

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
sedicí teenager kluk u jezírka s modrými oči a hnědými vlasy

# data[].attributes.body
Cesta vedla do Třpytivé hory , kde se nacházel Plamen srdce, poslední naděje pro Zemi lásky. šli dovnitř hory a bály se co je bude čekat. Došli na konec hory, a potkali někoho, koho by nikomu nenapadlo.

# data[].attributes.body
Když prošli horou, ocitli se v samotné třpytivé hory, kde v záři drahokamů ležel Plamen čistého citu. Vypadal jako zlatavý oheň. Jen pohled na něj rozjasnil jejich duše. Ale něco nebylo v pořádku, kolem plamene se točil stín. ''Ahoj Alex...'' řekl stín ''Jak se jmenuješ ty černá nestvůro! A jak znáš moje jméno??'' řekla Alex.

''jmenuji se stín, a tvé jméno znám protože jak ses potkala s Adrianem, tak to nebyl on... Byl jsem to já.''

''Ccože?''

''Ano, celou dobu jsem ho ovládal, aby jsem tě dostal sem, kde nikdo není.''

''Co po mě chceš??''

''Tvou duši.''

''Nic ti dávat nebudu!''

# data[].attributes.wish_content.attachment_props.alternative_text
třpytiva hora s drahokama velkyma a vchod do vnitr 

# data[].attributes.body
''Pokud mi ji nedáš, nikdy nebudeš mít opravdovou lásku, pokud mi ji dáš, budeš mít kluka, který je lepší jak Adrian a bude tě navždy milovat, jo a ještě, když odmítneš tak navždy tu zůstaneš. Take it or leave it''

''no dobrá no...''

Stín začínal brát duši Alex. Jenom že Adrian si toho všiml, a místo toho aby vzal duši Alex tak vzal duši Adriana.

''NEEEE ADRIANEE!''

''huh? počkat NEEEEEEEEEE!!''

Alex se objevila zpátky doma, se svým klukem jak říkal stín.

Jenomže Alex nechtěla aby Adrian umřel, ona s ním chtěla aby se zamilovali, a skoro se jí to povedlo. Jenomže stín to všechno zkazil.