# data[].attributes.body
Affektiv

# data[].attributes.body
Fra ca. 15 måneders alderen, udvikler det verbalt selv.
ved hjælp af sproget får barnet et redskab til at skelne mellem fortid, nutid og fremtid.
Barnet har svært ved at udtrykke dens meninger /holdninger/følelser igennem deres sprog.

Barnet kan overskride virkeligheden ved at bruge dens fantasi i stedet for virkeligheden. Sproget bliver et afgørende redskab for barnets begyndende selvrefleksion.

Tveægget sværd er et symbolsk talemåde for at sproget afskiller sig fra tanker og følelser. Fx at barnet har en følelse den ikke kan sætte ord på da sproget er minimalt i forhold til følelserne.

# data[].attributes.body
I 3-4års alderen er børns sproglige evne så udviklet, at de kan begynde at fortælle historier om hvad der er sket i deres liv.
Børn har nu udviklet et fortællende eller narrativt selv. fortællingerne er også med til at forme deres egen identitet og selvopfattelse. I nogle tilfælde sker det at børn sammensætter fantasi og virkelighed, og det kan forekomme fordi de ønsker opmærksomhed eller fordi de ønsker det de gerne ville havde.

# data[].attributes.body
Omkring 7-9 måneders alderen udvikles "det subjektive selv". Barnet opdager at det selv har et indre selv og at andre (f.eks. moren) også har et indre selv og er nu i stand til at dele sin oplevelser med omgivelserne.

Opmærksomhedsfokus: Kan dele sit fokus, går fra kun at kunne holde opmærksomheden på én ting til, at kunne se på eksempelvis et stykke legetøj og se hen på moren uden, at miste opmærksomheden for legetøjet. Altså går det fra kun at kunne koncentrere sig om én ting til at kunne dele opmærksomheden.

Social refereren:
Barnets spejler omgivelsernes stemning/følelser, som så udgør stemningen/følelsen inde i barnet. F.eks. hvis barnet er i en usikker situation, aflæser det moren, og hvis hun med sit kropssprog udtrykker hun er rolig og tryg, vil barnet også blive roligt og trygt.

Intentionel kommunikation:
Barnet kan signalere at det har ønsker/hensigter som det vil dele med f.eks. moren.

Affektiv afstemning:
Forældrene skal afspejle barnets følelser. F.eks. barnet pludre glad - forælderen kan pludre glad tilbage eller med ord eller kropssprog spejle barnets følelser med samme intensitet (hverken mere eller mindre).  Dette er den stærkeste måde, som forældrene kan forme barnet på.

Selektiv afstemning:
Det der ligger i begrebet "selektiv afstemning" er hvilke normer/regler der er socialt acceptable. Barnet vil vælge de oplevelser, hvor det kan opnå sine forældres/omsorgpersonernes accept.

Fejlafstemning:
Forælderen eller omsorgspersonen lykkes ikke med, at spejle de følelser barnet udviser.  Det kan være ved at over eller uderspille barnets følelser, hvilket kan både positivt og negativt.

# data[].attributes.body
Kerneselvet begynder sin udvikling i 2-3 mdrs. alderen. I denne periode forbedres synet betydeligt og barnet bliver mere opmærksomt på sine omgivelser. Barnet gentager handlinger for at forstå konsekvenserne af dem. Barnet begynder at se sig selv som et individuelt væsen og kan være årsag til specifikke handlinger. også socialt vil barnet blive mere opmærksom.  og omkring 4 mdrs. alderen begynder barnet at være mere bevidst om hvornår og hvorfor det smiler. ifølge Stern er det her "ansigtsduetter" begynder, "samtaler" med blikke, lyde og udtryk mellem barnet og andre.  Barnet begynder er kunne acceptere og afvise kontakt ved at gengælde kontakten eller vende ansigtet bort. også den nonverbale kontakt begynder her, og forståelsen af mimik(ansigtsudtryk), gestik(kropssprog) og  stemmeføring bliver opbygget.  Det er vigtigt at stimulere barnet tilstrækkeligt i perioden, barnet skal i samspil med forældre nå udover de grænser det selv kunne opnå, for så vil der være fremdrift i udviklingen, bliver barnet understimuleret kan dette betyde problemer i udviklingen, og omvendt kan overstimulering medvirke til at barnet ikke længere selv tager initiativ og mister interessen. og som den sidste fase skal barnets følelser her anderkendes  og understøttes så der  bliver en balance i reaktion og forståelsen af barnets egne følelser . Derfor kan det være svært for et barn at forstå reaktioner hvis f.eks. moderen er depressiv da dette medvirker til et mindre livligt udtryk i forbindelser med følelser. Barnet lagrer de sociale samspil med omsorgspersonen(erne)  i sin hukommelse. Amningen lagers dog ikke direkte, men formes til en generel episode, eller skema, hvor kun det gennemgående bliver fastholdt. Derudover danner barnet andre skemaer hvor omsorgspersonen trøster, leger, eller skifter barnet, sådanne episoder kaldes for RIG'er, Repræsentattioner af Interaktioner der er blevet Generaliseret. Disse RIGer kan bruges når barnet eksempelvis bliver ked. Dette kan have en beroligende effekt på barnet, selvom omsorgspersonen(erne) ikke er tilstede, barnet kommer til at have den tro at det aldrig er alene. Dette kaldes Fremkaldt ledsager. Hvis disse handlinger er positive har barnet lettere ved at udforske verden. Hvis disse oplevelser er negative skabes der et negativt skema i barnets hukommelse, og det kommer til at have en negativ effekt på den negative handling.