# data[].attributes.body
•Ramosmania rodriguesi on kotoisin Rodriguesin saarelta Intian valtamereltä

•Lajia esiintyy Rodriguesin saarella, joka on tuliperäinen noin 104km2 kokoinen. Saaren ilmasto on mieto trooppinen meri-ilmasto.

•Rodriguesin saarella elinympäristöt ovat tuhoutuneet sekä tulokaslajit ovat vieneet elintilan lähes kaikilta saaren alkuperäisiltä kasvistolta.

•Laji on äärimmäisen uhanalainen (CR), eli lajiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka hävitä luonnosta

•Saarella on monia endeemisiä kasvi- ja eläinlajeja. Saaren väkiluku on 37 570. Saari kuuluu Mauritiukselle ja se on autonominen. Rodriguesin talous riippuu paljon Mauritiuksen taloudesta. Saaren tärkeimmät elinkeinot ovat turismi, kalastus, maanviljely sekä eläinten kasvatus.

•Saarella on aloitettu kasvatustyöt metsien palauttamiseksi. Saarelta on kuollut sukupuuttoon useita endeemisiä lajeja.                                                   a) Suojelu pyrkimyksiä tehdään Ison-Britannian tukemana ja ne ovat parantaneet hieman Ramosmania rodriguesin tulevaisuuden näkymiä.                                   b) Kasviainesta lähetettiin vuonna 1986 Lontoon Royal BotanicGardensiinKewiin.

•Suojelu on tuottanut jonkun verran tulosta. Yli 50 yksittäistä viljelmää sijaitsee Kewissä sekä  Rodriguesissa Mauritius Wildlife Foundationin hoidossa. Ramosmania rodriguesin tulevaisuuden näkymät ovat kirkastuneet hieman suojelun johdosta. Kasvi on silti äärimmäisen uhanalainen

# data[].attributes.headline
Jättiläispanda (Ailuropoda melanoleuca), Senni Knaapi ja Aino Malin

# data[].attributes.subject
Jättiläispanda (Ailuropoda melanoleuca), Senni Knaapi ja Aino Malin

# data[].attributes.body
Levinneisyys: Kiinan keskiosien vuoristojen lehti- ja havumetsät, joissa kasvaa bambua

Ekologinen lokero: Ruokavalio koostuu 99% bambusta. Se on ravintoketjun huipulla. Jättiläispandat saattavat jakaa reviirinsä osittain keskenään. Naaras saa vain 5-8 poikasta elinaikanaan.

Uhat: elinympäristöjen raivaaminen ja bambujen väheneminen. Salametsästys on vähentynyt rangaistuksien kovenemisen (jopa kuolemantuomio) vuoksi

- Laji on luokiteltu vaaraantuneeksi (VU)

- Jättiläispanda on WWF:n lippulaivalaji ja lisäksi siitä on tullut Kiinassa eräänlainen kansallinen symboli. Näistä syistä jättiläispandoja suojellaan tehokkaasti ja niiden elinalueista on tehty suojelualueita. 60% jättiläispandoista elää näillä suojelualueilla. Kiinalla on kansallinen pandansuojeluohjelma.

-Lajin suojelun ansiosta sitä ei luokitella enää erittäin uhanalaiseksi

# data[].attributes.body
-tieteellinen nimi Anodorhynchus hyacinthinus
-Hyasinttiaran elinaluetta ovat Etelä-Amerikan trooppiset maat, erityisesti Brasilia

-Laji suosii palmusavanneja, joissa on onttoja palmuja. Lajia tavataan myös metsien reunoilla ja soilla. Se käyttää ravintonaan pähkinöitä, siemeniä ja joidenkin palmujen hedelmiä.  Lintu pesii kaivamissaan puunkoloissa tai ihmisen tekemissä keinopesissä. Hyasinttiaralla ei ole saalistajia.

-1980-luvulla laiton metsästys pienensi hyasinttiarakantaa räjähdysmäisesti. Nykyään hyasinttiaran pesintään sopivia vanhoja ja jykeviä puita ei ole tarpeeksi sen elinalueella. Lintu on myös hidas lisääntymään.

-Laji on erittäin uhanalainen (EN)

# data[].attributes.body
- Levinneisyys: pohjois-Euraasiassa Suomesta Tyynenmeren rannikolle
- Elinympäristö: kuusivaltainen sekametsä
- Ekologinen lokero: liito-orava on ensimmäisen asteen kuluttaja ja kasvissyöjä, joka syö pääasiassa lehtipuiden lehtiä ja joskus jopa pihlajanmarjoja sekä vaahteran siemeniä
- Uhka: elinympäristöjen tuhoutuminen
- IUCN luokittelee liito-oravan maailmanlaajuisesti elinvoimaiseksi lajiksi (LC), mutta esimerkiksi Kiinassa se on luokiteltu vaarantuneeksi lajiksi (VU) ja Suomessa silmälläpidettäväksi (NT)
- Suurin osa liito-oravan elinympäristöstä sijaitsee harvaan asutulla Venäjällä ja siellä liito-oravilla on paljon tilaa elää ilman häiriöitä
- Liito-oravan suojelemiseksi voidaan perustaa luonnonsuojelualueita
- Etelä-Suomen metsien monimuotoisuusohjelma METSO tarjoaa erilaisia suojelukeinoja
- Valtio maksaa maanomistajille, jos he toimivat METSO-ohjelman mukaisesti suojellakseen liito-oravia ja hoitaakseen niiden elinympäristöä
- Liito-oravien suojelu Suomessa ei ole osittain tarpeeksi tehokasta ja yksilöiden määrä pienenee tietyillä alueilla jatkuvasti, sillä niiden elinympäristöistä kaadetaan puita
- Lajin tulevaisuus vaikuttaa lupaavalta maailmanlaajuisesti, mutta sen levinneisyysalueet tulevat pienenemään

# data[].attributes.headline
Isosarvikuono (Ceratotherium simum), Juuli ja Ella N.

# data[].attributes.subject
Isosarvikuono (Ceratotherium simum), Juuli ja Ella N.

# data[].attributes.body
ISOSARVIKUONOJA (Ceratotherium simum) on kahta eri alalajia, pohjoisia zairenleveähuulisarvikuonoja ja etelänleveähuulisarvikuonoja. Näistä pohjoinen alalaji on äärimmäisen uhanalainen, mutta etelänleveähuulisarvikuono on uhanalaisuudeltaan silmälläpidettävä (NT).

Suurin osa isosarvikuonoista elää suojelualueilla. Pohjoista alalajia elää Garamban kansallispuistossa Kongon demokraattisen tasavallan koillisosassa (kartalla oranssi väri), ja eteläisen alalajin elinympäristö on merkitty karttaan vihreällä. Isosarvikuonot viihtyvät kuivissa ja avoimissa ympäristöissä, kuten puusavanneilla tai ruohostomailla. Ne syövät päivässä jopa yli 25 kiloa ruohoa, joten se vaikuttaa elinalueen kelpaavuuteen. Isosarvikuono on toisen asteen kuluttaja.
Isosarvikuonoja uhkaa sarvikaupan takia tehtävä salametsästys, ja lisäksi elinalueita pienentäviä syitä ovat ihmisasutuksen ja maanviljelyn laajentuminen. Suojelualueet uhkaavat jäädä eristyksiin ihmisen vaikutuksen takia, mistä seuraa, että eri populaatioiden väliset yhteydet katkeavat.Muita levinneisyysalueen ongelmia ovat köyhyys, joka lisää salametsästystä, ja huono poliittinen tilanne, joka vaikeuttaa isosarvikuonojen suojelua.

Suojelukeinoja ovat mm. salametsästyksen ja sarvien kaupan ehkäiseminen esimerkiksi sopimuksilla, elinympäristön suojeleminen, ympäristökasvatus, suojelualueista huolehtiminen ja eläinten siirto turvallisemmille elinalueille. Suojelusta on ollut myös hyötyä, koska etelänleveähuulisarvikuonojen määrä on kasvanut alle sadan yksilön populaatiosta yli 20 000 yksilöön suojelun ansiosta. Pohjoinen zairenleveähuulisarvikuono sen sijaan ei ole vielä turvassa.

# data[].attributes.headline
Orkidea (Paphiopedilum emersonii) Moona ja Venla

# data[].attributes.subject
Orkidea (Paphiopedilum emersonii) Moona ja Venla

# data[].attributes.body
Levinneisyysalue: Pohjois-Vietnam ja Etelä-Kiina
Elinympäristö: perennat, suljetut metsät, varjoisat kalliot, kasvaa  trooppisen  ilmaston alueilla
Ekologinen lokero: Orkidea on tuottaja ja se tarvitsee kasvaakseen kivisen, jyrkän, varjoisan ja sammaleisen kasvualustan, korkeat olosuhteet (esim. vuoret käy), tarvitsee tiettyjä ravintoaineita
Uhat: herkkä ympäristölleen, paljon  uhkia, esim. ympäristön pirstoutuminen, maaperän pilaantuminen ja metsien raivaaminen.
Uhanalaisuus: laji on IUCN:n luokittelemana äärimmäisen uhanalainen (CR), eli lajiin kohdistuu äärimmäisen suuri välitön uhka hävitä luonnosta.
Levinneisyysalueen tilanne: Sekä Pohjois-Vietnam että Etelä-Kiina ovat ylänköä, ja maiden suurkaupungit eivät sijaitse orkidean esiintymisalueella. Alueen poliittinen tilanne on hyvä.
Lajin ja elinympäristön suojelu:
Lajia suojellaan suojelemalla sen kasvupaikkoja ja palauttamalla sitä sen alkuperäisille kasvupaikoille. Lajia suojellaan lisäämällä ihmisten tietoisuutta lajin uhanalaisuudesta. Lajia ei esim. saa kerätä tai vahingoittaa.  Kenttätutkimuksia tarvitaan lisää, jotta löydetään mahdolliset löytämättömät alueet. Lisätutkimuksia tarvitaan optimaalisten kasvuolosuhteiden selvittämiseksi -> tämä tieto voi auttaa kehittämään tehokkaita keinoja palauttaa luonnollinen kanta
Suojelun tulokset: Suojelun tuloksista ei ole vielä kerrottu, mutta ihmisten tietoisuutta lisäämällä lajin tulevaisuus näyttää nykyistä paremmalta.

# data[].attributes.body
-Levinneisyys: Pohjois-Amerikka ja Euraasia(etenkin pohjois osissa) Katso kartta lapuolella!

-Elinympäristö: Sopeutuu hyvin erilaisissa elinympäristöissä, kuten arolla, tundralla ja metsissä. Tavataan myös kaupunkien lähistöllä.

-Ekologinen lokero: Laji on toiseen asteen kuluttaja, joka tehtävänä on syödä ensimmäsen asteen kuluttajia. Sudet liikkuvat yöllä.
Emo synnyttää pennut pesäluolaan.
Sudet metsästävät laumassa.

-Lajia uhkaa: Sudella ei ole luontaisia vihollisia, mutta ihminen on vainonut sitä kautta aikojen. Myös luonnonkatastrofit uhkaavat.

-Lajin uhanalaisuus: Elinvoimainen (LC)

-Sudet ovat Suomessa rauhoitettuja, mutta niitä saa metsästää luvalla. Monet kuitenkin metsästävät ilma lupaa. Eläintarhassa susia suojellaan häkin takana.

-Suojelu on tuottanut tulosta, sillä susien rauhoitamisen takia niiden kanta ainakin Suomessa on noussut. Täten ollaan voitu myöntää jo metsästyslupia ihmisille.

https://fi.wikipedia.org/wiki/Susi#/media/File:Gray_Wolf_Range.png

# data[].attributes.body
Veikka ja Jatta
-Levinneisyys
tavataan pohjois-aasiassa ja -euroopassa
tavataan myös gröönlannissa islannissa uksrainassa kiinassa ja intiassa.
-Elinympäristö
Viihtyy merialueiden rannikolla.
-Ekologinen lokero:
Saalistaja, jonka ravintoon kuuluu minkit kalat, raadot ja muiden lintujen poikaset.
-Uhat:
Metsänhoito, puukuljetus lomaasutus, veneily, moottorikelkkailu, mönkijällä ajamienen häiritsevät merikotkan pesintää. Merikotkaa uhkaavat ympäristömyrkyt, tuulivoimalat, poikasten ampuminen.
-IUCN luokitus LC eli elinvoimainen laji, on maailmalla runsas ja vakaa.
-Merikotkia suojellaan erillaisin suojelualuein,. lisäksi tuulivoimaloita asetellaan ottaen huomioon merkotkat myös talviruokintaa tapahtuu. sakko seuraa myös jokaisesta tapetusta merikotkasta. Laji on esitelty uudelleen skotlannin alueelle jossa se oli jo kuollut sukupuuttoon.
-suomessa merikotkan kanta on ollut huimassa kasvussa ja vuonna 2014 poikasia syntyi jo yli 450. maailmallakin on alettu huomioida lintu ja kanta onkin ollut kasvussa.

picture by János Oláh

# data[].attributes.headline
Jääkarhu (Ursus maritimus), Marianne ja Anna-Karen

# data[].attributes.subject
Jääkarhu (Ursus maritimus), Marianne ja Anna-Karen

# data[].attributes.body
Jääkarhut elävät Kanadassa, Venäjän pohjoisosissa, Länsi- ja Pohjois-Alaskassa, Grönlannissa, Huippuvuorilla ja muiden arktisten alueiden rannikoilla.

Ekologinen lokero on kapea ja se on huippupeto. Jääkarhu on ravintoketjun viimeisenä/huipulla ja sillä on todella hajanainen levinneisyysalue. Jääkarhut ovat petoeläimiä ja lihansyöjiä. Ne käyttävät ravintonaan pääasiassa norppia ja hylkeitä, jotka ovat rasvapitoisuudensa takia mainioita energianlähtieitä.

Jääkarhuja uhkaavat  ilmaston lämpeneminen, ympäristön myrkyt,  ja salametsästys. Ilmaston lämpenemisen seurauksena poikasten ensimmäisenä elinkuukautenaan suojana käyttämät lumiluolat sulavat. Merijää hajoaa ja jäälauttojen väliset etäisyydet kasvavat. Pitkät välimatkat lisäävät jääkarhujen hukkumisriskiä. Merijään sulamisnopeus vaihtelee jääkarhun levinneisyysalueella. Ilman jäätä, jääkarhut eivät voi saalistaa hylkeitä, vaan ne jäävät tavoittamattomiin. Myös hidas lisääntyminen ja jääkarhuemon huonosta ravinnonsaannista johtuva poikaskuolleisuus ovat uhka.  Niitä uhkaavat myös ihmisten levittämät ympäristömyrkyt ja kemikaalit, jotka leviävät öljyn etsinnän ohella. Öljyn poraus ja rakennustyöt aiheuttavat myös melua, öljyvuodon riskiä ja jääkarhujen elinympäristön tuhoa. Jääkarhujen ravintokin voi sisältää myrkkyjä.

Jääkarhut luokitellaan IUCN:n mukaan vaaraantuneiksi (VU, vulnerable), eli lajiin kohdistuu suuri uhka hävitä luonnosta keskipitkällä aikavälillä.

Jään sulaessa jääkarhujen on siirryttävä mantereille asumaan. Jääkarhut ja ihmiset joutuvat yhä useammin tekemisiin toistensa kanssa. Ihmisasutuksen luona jääkarhut voivat löytää ruokansa esimerkiksi kaatopaikoilta. Ihmisasutuksen luona jääkarhuja ei katsota hyvällä, sillä ne uhkaavat ihmisten turvallisuutta. Turismi on myös lisääntynyt niiden elinalueilla Grönlannissa ja Huippuvuorilla. Kolme kansallispuistoa on perustettu arktisille alueille jääkarhujen suojelemiseksi.

Jääkarhua suojellaan a) luonnossa seuraamalla niitä satelliittipannoilla ja ehkäisemällä ilmastonmuutosta sekä selvittämällä ympäristömyrkkyjen vaikutusta jääkarhuihin. b) Eläintarhoissa varmistetaan, että jääkarhuilla on hyvät elinolosuhteet ja mahdollisuus lisääntyä.

Jääkarhujen suojelun ja niiden elinympäristön suojelemisen seurauksena jääkarhujen määrä on lisääntynyt. YK paransi jääkarhun suojelua vuonna 2014. Myös rahankeruukampanjat ja metsästyksen rajoittaminen on auttanut. Merkittävin uhka on kuitenkin ilmastonmuutos, joten sen hillitsiminen on olennaista. Koska tämä ei ole toteutunut, jääkarhut ovat edelleen uhattuja.

# data[].attributes.body
- Levinneisyys: Länsi-Euroopasta Aasian länsiosiin, eniten Valko-Venäjällä, Baltian maissa ja Venäjällä. Muuttaa talvisin eteläiseen Afrikkaan.
- Elinympäristö: niityt, pellot, laidunmaat, kuivahkot ahot.
- Ekologinen lokero: Ravintona selkärangattomat eläimet, siemenet ja versot. Tarvitsee ympäristöltään kuivia heiniä ja tiheän kasvillisuuden pesimisen onnistumisen takaamiseksi. Ruisrääkkää saalistavat esimerkiksi ketut, pikkupedot ja minkit. Liikkuu aikaisin aamulla ja iltaisin. Jos ruisrääkkä häviäisi, se voisi vaikuttaa esimerkiksi sen ravintona käyttämien selkärangattomien eläinten ja kasvien versojen määrien kasvuun.
- Ruisrääkän elinalueita uhkaavat maatalouden tehostuminen, pienpetokannan lisääntyminen ja metsästys muuttomatkojen varrella.
- Ruisrääkkä on nykyään IUCN luokituksessa LC eli elinvoimainen
- Ruisrääkän levinneisyysalueella elää paljon ihmisiä, jotka voivat häiritä sen pesimistä. Poliittinen ja taloudellinen tilanne ruisrääkän elinalueilla ovat vakaita, joten ne eivät häiritse ruisrääkän elämistä.
- Ruisrääkkäkanta on viimevuosina lisääntynyt suojelutoimenpiteiden ansiosta, joihin on kuulunut esimerkiksi heinänkorjuumenetelmien ja niiton ajoituksen muuttaminen.
- Heinänkorjuumenetelmien muuttaminen on tuottanut tulosta ruisrääkän määrien lisääntymisessä aikaisemmin, ja nyt sen tulevaisuus näyttää vakaalta, sillä se luokitellaan elinvoimaiseksi.

kuva: luontoportti.com/suomi/fi/linnut/ruisraakka

# data[].attributes.body
-Pulsatilla vernalis
-Tavataan Euroopassa
-Elinympäristöt: karut harjumäntykankaat, myös harjuteiden hiekkaiset pientareet ja polkujen reunat. Suureksi osaksi vuoristoalueilla. Viihtyy valoisilla paikoilla.
-Kangasvuokkoa pölyttää kimalaiset, ja se leviää siementen avulla tuulen kuljettamana.
-Tarvitsee kasvaakseen kivennäismaata ja riittävän kostean ympäristön.
-Suomessa sitä uhkaa soranotto, metsien umpeenkasvaminen, metsänhakkuut ja keräily.
-LC (elinvoimainen) maailmalla, vaarantunut (rauhoitettu) Suomessa
-Suomessa ihmisen toiminta häiritsee. Euroopassa ihmisen toiminta ei oikeastaan vaikuta kasvin levinneisyyteen. (vuorilla)
-Suomessa rauhotettu
-Rauhotus on parantanut kasvin oloja, mutta rauhoituskaan ei valitettavasti estä kasvupaikkojen tuhoamista. Keski-Euroopassa tilanne on paljon parempi, mutta sielläkin Kangasvuokon määrä on laskemassa.

Ekologisesta lokerosta on hieman suppeasti, koska siitä löytyi tietoa suppeasti.

Kuva (https://commons.wikimedia.org/wiki/File:Pulsatilla_vernalis_1200x900.jpg)

# data[].attributes.headline
Jokihelmisimpukka eli raakku (Ida-Sofia ja Camilla)

# data[].attributes.subject
Jokihelmisimpukka eli raakku (Ida-Sofia ja Camilla)

# data[].attributes.body
Levinneisyys: Pohjois-Amerikan itärannikolla, Länsi- ja Pohjois- Euroopassa, Suomessa Lapissa ja Pohjois-Pohjanmaalla
Elinympäristö: Lohi- ja taimenpitoiset joet (tarvitsee näitä lajeja lisääntymistä varten) puhdas ja hapekas jokipohja, sopiva virtaus
Ekologinen lokero: Raakku ylläpitää veden hyvää laatua, koska se hankkii ravintonsa suodattamalla vettä. Tämän takia se kuuluu ekosysteemin avainlajeihin.Raakun katoaminen johtaisi veden laadun huononemiseen ja sitä kautta muiden lajien häviämiseen.
Mitä lajia uhkaa? Vesien rehevöityminen, ympäristömyrkyt, elinympäristön tuhoutuminen rakentamisen seurauksena, metsäalueiden ojitus, lajin lisääntymiseen kuuluu ns. pullonkaulavaiheita missä suurinosa toukista kuolee.
Kuinka uhanalainen? Uhanalaisuusluokka EN eli erittäin uhanalainen.
Levinneisyysalueen tilanne: Paljon ihmisasutuksesta johtuvia ongelmia, esim jokien patoamista ja taimenten ja lohien kalastusta. Poliittisesti vakaa tilanne Euroopassa ei rasita raakun elämää.
Miten suojellaan? Raakku rauhoitettiin vuonna 1955. Nykyään raakkuja siirretään huonoilta elinalueilta paremmille, raakkujen elinympäristöistä tehdään tarkkaa kartoitusta, rehevöitymistä pyritään estämään suojelemalla jokia maatalouden lannoitteilta ja metsämaiden ojituksilta. Raakkua voitaisiin suojella myös suojelemalla lohta ja taimenta.

Onko suojelu tuottanut tulosta? Ei, koska raakkujen määrä on vähentynyt siitä huolimatta. Tämä johtuu siitä, että rehevöitymistä ei pystytä estämään tarpeeksi tehokkaasti eikä raakku pysty lisääntymään kunnolla Suomessa. Raakun tulevaisuus näyttää huonolta Suomessa, mutta esim. Norjassa ja Ruotsissa se pärjää paremmin.

# data[].attributes.body
- Levinneisyys/elinympäristö: Tavataan vain Saimaan järvialtaassa
- Ekologinen lokero:
Elinympäristö: Elää vedessä ja voi joskus myös käydä maalla. Pesii lumikinokseen.
Ravinto: Pienet kalat mm. ahvenet, särjet, muikut, kiisket ja kuoret
Viholliset: Ainoastaan ihminen.
Jos laji häviäisi, niin sen ravintona olevien pikkukalojen määrä kasvaisi.
- Uhat: Ilmastonmuutos, joka sulattaa saimaannorpan pesintään vaadittavat lumikinokset, kalaverkot, joihin kuutit jäävät helposti kiinni, ranta-asutuksista aiheutuva melu haittaa norppien pesintää, geneettisen vaihtelun väheneminen
- Uhanalaisuus: (EN) Erittäin uhanalainen
- Levinneisyysalueen tilanne: Paljon ranta-asutusta, vakaa poliittinen tilanne, paljon virkistyskäyttöä (veneily, kalastus)
- Suojelu: Kalastusrajoitukset, keinotekoiset pesät, rakentaminen norppia kunnioittaen, verkkokalastuskiellot, laaja tiedonvälittäminen ja kampanjointi suojelun puolesta
- Suojelun tulokset: Kanta kasvanut 360 yksilöön. Ihmisten asenteet saimaannorppia kohtaan ovat muuttuneet vuodesta 1940 ja tämä on osaltaan vaikuttanut suojelun tehokkuuteen. Saimaannorpan tulevaisuus näyttää melko hyvältä, sillä kanta on kasvussa.

# data[].attributes.body
Cypripedium calceolus
-Levinneisyys: Eurooppa ja Aasian viileät osat
-Elinympäristö: lehdot, korvet, lettorämeet (kalkinvaatija eli tarvitsee kalkkia elääkseen)
-Ekologinen lokero: kalkkipitoinen maaperä, puolivarjoinen ympäristö, pääasiallisina pölyttäjinä maamehiläiset, leviää pienten siementen avulla
-Mikä uhkaa?: lehtojen vähäinen määrä (1% Suomen metsistä), kokoelmiin keräily, raivaus ja ojitus, hakkuut
-Uhanalaisuus: LC (elinvoimainen)
-Levinneisyysalueen tilanne: sateenvarjolaji, suojelee lehtometsiä
-Miten suojellaan?: Rauhoitettu Suomessa ja Ahvenanmaalla, rajan yli kuljettamiseen tarvitaan kirjallinen lupa
-Onko suojelu tuottanut tuloksia?: On, sillä kasvi luokitellaan elinvoimaiseksi, ottaen huomioon koko esiintymisalueensa

# data[].attributes.body
-Brasiliassa asukasluku on yli 200 miljoonaa, eli se on maailman viidenneksi suurin maa väkiluvultaan. Bruttokansantuote on maailman kahdeksanneksi paras, joka selittyy pääasiassa valtavista varallisuuseroista: Brasiliassa köyhyyttä on paljon ja ihmisiä asuu paljon myös slummeissa. Poliitiikka on korruptoitunutta.

-hyasinttiaroja suojelee niiden alkuperäisillä alueilla pääasiassa lajin säilymisestä kiinnostuneet yksityiset maanomistajat. Niille mm. rakennetaan pesiä ja niiden säilymistä tarkkaillaan. Eläintarhoissa niitä on ympäri maailmaa noin 350. Eläintarhoissa niiden vähäistä lisääntymistä edistetään mm. soittamalla niille lajin soidinraakkumista.

-laji on äärimmäisen uhanalainen, joten tilanne ei ole hyvä. Toistaiseksi sitä on kuitenkin pystytty suojelemaan ja esimerkiksi eläintarhoissa niitä on yli kolme sataa. Luonnossa tilanne on kuitenkin erittäin huono.

# data[].attributes.body
Levinneisyys:
- Itä- ja Kaakkois-Aasiassa (muutamia tiikereitä löytyy vielä Kiinasta ja Siperiasta)

Elinympäristö:
- Trooppiset sademetsät

Ekologinen lokero:
- Laji on toisen asteen kuluttaja

Mikä lajia uhkaa:
- Salametsästyksen lisäksi elinalueiden pieneneminen (maa- ja metsätalous) ja geneettisen vaihtelun taantuminen

Uhanalaisuus: EN (erittäin uhanalainen)

Levinneisyys aluen tilanne: Alueilla, joissa tiikereitä elää, asuu paljon ihmisiä. Alueilla on otettu käyttöön lakeja, jotka kieltävät tiikereiden salametsästyksen, mutta investointeja lakien valvomiselle ei ole paljoa. (pistä kuulostamaan järkevältä)

Lajin/elinympäristön suojelu: Luonnossa tiikereille on perustettu lukuisia suojelualueita eri puolille Aasiaa.

Tiikereitä pidetään myös eläintarhoissa ympäri maailman ja näissä oloissa se pystyy myös lisääntymään.

Suojelun tulokset: Tiikereitä elää luonnossa n. 3200, joka on vähemmän kuin koskaan ennen. Tiikerin salametsästystä koskevia lakeja ei ole otettu kunnolla käyttöön, sillä suojelualueille työskentelevillä henkilöillä ei ole asianmukaista varustusta tai koulutusta salametsästäjien varalle. Tiikereitä uhkaa sukupuutto, ellei salametsästystä pysäytetä.

Tiikkerin levinneisyys 1900 ja 1990 -luvuilla

# data[].attributes.headline
galápagoksenjättiläiskilpikonna eli Geochelone nigra - Eriikka ja Salli

# data[].attributes.subject
galápagoksenjättiläiskilpikonna eli Geochelone nigra - Eriikka ja Salli

# data[].attributes.body
Elinympäristö ja levinneisyys: esiintyy vain Galápagossaarilla eli se on endeeminen laji

Ekologinen lokero: elää osin kosteilla alueilla (sadekauden aikaan) ja osin maalla korkeammalla sisämaassa (kuivakauden aikaan). On kasvissyöjä. Jos laji häviäisi, samasta ravinnosta kilpailevat tulokaslajit lisääntyisivät.

Mikä uhkaa? : kalastus ja vienti pois saarelta, kilpailu tulokaslajien kanssa, tappaminen öljyn vuoksi

Kuinka uhanalainen? : luonnossa elää 15 000 yksilöä, uhanalaisuusluokka on VU, eli se on vaarantunut laji.

Levinneisyysalueen tilanne: saarella asuu vajaa 30 000 ihmistä, ja turismia on rajoitettu, jottei vieraslajeja tai jätteitä tulisi. Suuret risteilijäalukset asettavat alueen jättiläiskilpikonnille uhkan.

Lajin suojelu:
a. On asetettu julistus, jonka mukaan on laitonta pyydystää kilpikonia tai niiden munia ja kilpikonnien vienti pois saarelta on kiellettyä. Laivaliikenteen rajoittaminen alueella.
b. Galápagoksenjättiläiskilpikonnia ei ole eläintarhoissa, sillä niitä ei saa viedä ulkomaille. Galápagossaarilla on tutkimuskeskus, jossa kilpikonnia tutkitaan, mutta kilpikonnat tai niiden haudutetut munat palautetaan aina takaisin luontoon.

Suojelun tulokset: lajin häviäminen on hidastunut, muttei ole loppunut kokonaan. Silti jotkut paikalliset tappavat niitä vuosittain laittomasti.

Kuvan lähde: https://upload.wikimedia.org/wikipedia/commons/3/36/GalapagosTortoiseTourists.jpg