# data[].attributes.headline
חנוכה שמח 👌😘😍💕

# data[].attributes.subject
חנוכה שמח 👌😘😍💕

# data[].attributes.body
מעדה שפיצר ירין דרעי זוהר שוחט

# data[].attributes.headline
מלכה אלמדווי ועמית ברזל

# data[].attributes.subject
מלכה אלמדווי ועמית ברזל

# data[].attributes.body
הסיפור של מלכה: זיכרון מדמות שאינה איתנו יותר אבל בשבילינו הוא בכל מקום האח היקר שלנו שלמה אלימלך וסבו של עמית ברזל שהשאיר בנו חותם.של אהבה אחווה אחדות ונתינה ללא תנאי זה שלמה ואת זה רואים גם אצל הילדים והנכדים של שלמה ז"ל

# data[].attributes.headline
אליס ושקד אלקובי

# data[].attributes.subject
אליס ושקד אלקובי

# data[].attributes.body
העלייה של אליס:
אליס עלתה לישראל ממרוקו בשנת 1963.
היא עלתה בגיל 18 עם שתי ילדים ובעלה אהרון ז"ל.
הקשיים של העלייה הייתה קשה מבחינת כלכלה, שפה, תנאים,לא היה ציור לחמם,לקרר,בית קטן.
כיום יש הכל. בית גדול,ציוד לחמם,לקרר אוכל,כלכלה טובה,..
לסבתא יש כיום נכדים,נינים

# data[].attributes.body
הסיפור של סבא רבא חיים עליאש:
סבא רבא חיים היה גיבור,
הוא נולד בשנת 1920 באזור הרי הקרפטים הוא למד בחדר לימודי תורה.
כשהיה נער פרצה מלחמת העולם השניה והוא התנדב לצבא.
הצבא הנאצי שכבש את כל אירופה לקח את כל משפחתו ושלח אותם למחנות ריכוז ושם כולם נספו.
סבא רבא חיים הצטרף לפרטיזנים ונלחם ובנאצים וגרם להם לנזקים ולנפגעים רבים.
באחת מהקרבות הוא נפצע קשה מרימון ושכב בבית החולים.
לאחר כמה שנים הוא עלה ארצה.

# data[].attributes.headline
סוהילה דריה וליאב

# data[].attributes.subject
סוהילה דריה וליאב

# data[].attributes.body
הסיפור של סבא יהדה מנחם, גיבור הילדות של ליאב. סבי נולד בשנת 1928 בעיר קזבלנקה שבמרוקו. כפי שסבי סיפר לי, הייתה לו היסטורייה רחבת שנים, אחד הסיפורים האהובים עלי זה הסיפור על עלייתו לארץ  בשנות ה-50 והגעתו ליישוב ספסופה שבגליל.
הסיפור מתחחיל בשנות ה-50 שבה התקיימה עלייה גדולה ממרוקו שבה הובילו את העולים קודם כל למעברות, בתים מפחונים וציוד בסיסי לבית והקצבת מחייה ומצרכים ביתיים.
החיים היו קשים עד לרגע שמהמעברות פיזרו אותם לבתי קבע בעיקר ביישובי הגליל והוא למעשה היה מהמיסדים של מושב ספסופה.
כשסבי הגיע ליישוב ספסופה הוא הגיע עם חבריו וכאשר הם הגיעו לשם הם היו מופתעים ביותר מהסיבה שלהגיע מהעיר קזבלנקה שעוד בשבילם הייתה מאוד מפותחת ולהגיע ליישוב שבו לא היה כלום.
בכל מקרה אהבתם למולדת הם התחילו לעבוד בחקלאות וסבי עבד במועצה בתור פקיד ועם הזמן מעמדו במועצה התפתח.
ועם הזמן הייתה השתתפות בחיי המדינה עם כל הקשיים. ובזכותו אני ומשפחתי קיימים.

# data[].attributes.body
המנהג שלנו בחנוכה היה אמא שלנו הייתה עושה פולים ובמקום סופגניות הייתה עושה ספינג היינו שרים ומיסתכלים על הנרות

# data[].attributes.headline
דויד אלימלך,אורי,בראל

# data[].attributes.subject
דויד אלימלך,אורי,בראל

# data[].attributes.body
סיפורו של דויד אלימלך: בשנת 1951
הגענו שלוש משפחות לצפת ליד בית החולים הדסה ,הקימו לנו שלושה אוהלים ,הוציאו מחצר בית החולים הוציאו צינור מים זה הי מקור המים שלנו .
בימים הראשונים קיבלנו אוכל ממטבח בית האבות שהיה ממוקם בסרייה,עד שהתאקלמנו.

# data[].attributes.body
Y

# data[].attributes.headline
יצחק ורד, שקד ספ, רונאל שרייר.

# data[].attributes.subject
יצחק ורד, שקד ספ, רונאל שרייר.

# data[].attributes.body
ורד יצחק דור שביעי בצפת היה נהג אוטובוס באגד הוא היה עוזר לכולם הוא היה עוזר לאנשים מבוגרים ולזולת גם במבחינה כספית וגם מבחינת כל מי שהיה מבקש עזרה והוא למד בבית הספר אליאנס המורה ז"ל יוסף לוסטיק היה המורה והמחנך ויצחק מוביל את ספר התורה בלג בעומר 51 שנה למסורת ומי שרוצה עזרה ממנו הוא תמיד עוזר.

# data[].attributes.headline
אביבה ושירה 

# data[].attributes.subject
אביבה ושירה 

# data[].attributes.body
בשנת 55 כאשר עלו העולים לארץ נדרשו לשנות את השם הפרטי כמו גוליאטה לאביבה מסיבה שגוליאטה זה לא שם ישראלי אז ההורים היו צריכים להתרגל לקרוא לי בשם אחר לאמא של אמא היו קורים גוליאטה אז היה לאמא של אביבה קשה להחליף את שמה

# data[].attributes.headline
נהוראי ונירה

# data[].attributes.subject
נהוראי ונירה

# data[].attributes.body
הסיפור של נירה: הגבור שלי הוא אבא שלי, שלמרות שאבא שלו לא הירשה לו לעלות לישראל, הוא ברח מהבית דרך החלון בגיל 17 ועלה בעצמו לארץ. הוא היחיד שנשאר מכל המשפחה שלו.

# data[].attributes.headline
עדה ירין וזוהר

# data[].attributes.subject
עדה ירין וזוהר

# data[].attributes.body
הסיפור של עדה על אמא שלה ציפורה והספגניות המופלאות שהיא היתה שלוחת איתה לכל ילדי הכיתה מידי שנה בחג החנוכה בנוסף לסופגניות היו גם "אזניים" מטוגנות ומצופות אבקת סוכר.

# data[].attributes.headline
אלון ומטילדה

# data[].attributes.subject
אלון ומטילדה

# data[].attributes.body
הסיפור:
בשנת 1951 עליתי לארץ בגיל 7 גרנו במעברה ליד הרצליה קיבלנו למגורים פחון בקיץ היה ממש חם ובחורף ממש קר כאשר לא היה לא חשמל ומים מברזיה מבחוץ לאור השתמשנו בעששית ולקירור בימי הקיץ השתמשנו בארגז קרח אוכל היה בקיצוב להורים היה מאוד קשה אבל לי בתור ילדה היה כיף

# data[].attributes.body
סבתא רבתא רבתא היתה בגטו פעמיים והיא היתה עובדת באירגון אירופי לעזרה לילדים יהודים הנצים הרגו את המשפחה וסבתא רבה רבה וסבתא רבה ברחו ולסבתא רבה רבה היה שתי מספריים סבתא רבה רבה היתה גיבורה לסבא שלי בגלל זה סבתא שלי אומרת אין כמו ארץ שלנו.

# data[].attributes.headline
יוספה שירה וליאל

# data[].attributes.subject
יוספה שירה וליאל

# data[].attributes.body
העלייה של יוספה:
עליתי ארצה מרומניה ב1963 ושובצתי בכיתה ז בבית ספר יסודי והיו לי קשיי השפה העברית  שעליהם התגברתי רק כעבור כמה שנים. שהתחלתי לעבוד בתיכון עמל לשעבר בתור ספרנית. החלטתי להתחיל לקרוא ספרים רק בעברית כדי להתגבר על קשיי השפה. בתוך שנתיים הצלחתי גם ליהנות מקריאה בעברית. הקליטה בארץ הייתה לא פשוטה בכלל ההורים נאלצו לעבוד עבודת כפיים כדי לפרנס אותנו כמשפחה אבל היינו מאושרים שהגענו לארץ ישראל שהיא מדינת היהודים.
בחוץ לארץ הקפדנו להדליק נרות חנוכה בכול יום בחג החנוכה ואף להניחם ליד החנות כדי שייראו מרחוק כמו בישראל . פה בארץ אחרי שעליתי אחרי כמה שנים שהגיעו נכדיי ונכדותיי לעוולם הדלקת הנרות הפכה למנהג מאיר ,מבורך ושמח..