# data[].attributes.attachment_link.title
TV3 - Telenotícies - Homenatge a Teresa Pàmies

# data[].attributes.attachment_link.description
L'escriptora Teresa Pàmies, desapareguda el mes de març, ha estat homenatjada a Balaguer, la ciutat on va néixer i que, tot i que hi va viure poc, ha posat el seu nom a un carrer. L'homenatge ha estat un emotiu espectacle literari i musical.

# data[].attributes.body
Teresa Pàmies va explicar que, de la fugida de Barcelona el 26 de gener de 1939, no oblidaria mai els ferits que sortien de l'hospital de Vallcarca cridant que no els deixéssin a mans dels vencedors. La visió de la barricada  que començava a la plaça de la Bonanova, la imatge dels ferits per les carreteres i camins. La certesa de que els republicans van sortir de Barcelona deixant-hi aquells homes, li va fer avergonyir sempre. Va llegir en estadístiques que a Barcelona i província hi havia 20.000 ferits i malalts de la guerra. En va veure uns centenars i ja eren massa.

Explica la pena i la tristor que sentia quan caminava pels carrers plens de runa i ferits, es sentia molt de dolor a l'ambient i això que només havia vist una petita part del que havia passat.

# data[].attributes.attachment_link.description
Setè lliurament de la sèrie 'Escriptors TV', en el qual l'escriptora Teresa Pàmies llegeix dos fragments d''Informe al difunt' (La Campana, 2008), que parla del dol de l'autora i dels mesos abans de la mort de qui fou el seu marit, Gregorio López Raimundo

# data[].attributes.body
Va nèixer el 8 d'octubre de 1919 a Balaguer, Catalunya. Va morir el 13 de maig de 2012 (als 92 anys) a Granada. Va se escriptora, periodista i política. Ingressà a les Joventuts Socialistes Unificades de Catalunya (JSUC) el 1937, on tingué un paper actiu en la seva direcció i en la creació de l'Aliança Nacional de la Dona Jove (1937-1939). Després de la guerra civil hagué d'exiliar-se a França i més tard passà a Cuba, a la República Dominicana, i finalment a Mèxic per anar després a Belgrad, on treballà a la ràdio, tasca que continuà després a Ràdio Praga, on fou redactora de les amissions en castellà i català. El 1971 tornà a Catalunya i es dedicà a la literatura. Va seguir col·laborant en diversos mitjans de comunicació con el diari Avui, des dels seus inicis l´any 1976 i fins al 2009; a revista Presència i a Catalunya Ràdio. Es casà amb Gregorio López Raimundo, secretari general del PSUC. És mare del també escriptor Sergi Pàmies.

# data[].attributes.body
"De la fugida de Barcelona el 26 de gener de 1939 no n'oblidaré mai una cosa: els ferits que sortien de l'hospital de Vallcarca i, mutilats, embenats, gairebé despullats, malgrat el fred, baixaven a les carreteres demanant a crits que no els deixéssim a mans dels vencedors. Tots els altres detalls d'aquell dia memorable resten esborrats o atenuats per la visió d'aquells combatents indefensos. Podria oblidar-ho tot: la barricada començada a la plaça de la Bonanova, els "Messers" volant ran dels teulats, el carrer Muntaner desert, els pacos freturosos d'impaciència, perquè ja ensumaven els "seus"; el fum dels papers cremats pels ministeris, comitès, sindicats, partits; les banderes tricolors despenjades i les bicolors airejades. Res d'això no té importància. La certesa que els republicans vam sortir de Barcelona deixant-hi aquells homes ens farà avergonyir sempre. S'arrossegaven per terra els sense cama. Alçaven l'únic puny els sense braç; ploraven de por els més joves, esdevenien folls de ràbia els més vells; s'arrapaven als camions plens de mobles, de gàbies, de matalassos, de dones de boca tancada, de vells indiferents, d'infants aterrits; cridaven, udolaven, renegaven, maleïen els que fugíen i els abandonàvem. A Barcelona i província n'hi havia 20.000, segons vaig llegir més tard en estadístique de la sanitat militar. Vint mil ferits i malalts de guerra. Jo només en vaig veure uns centenars i ja eren massa"