# data[].attributes.attachment_caption
Aquest és el problema que en un inici vaig seleccionar, em va semblar una dificultat molt interessant a investigar, tot i que penso que en tinc molts més ! 

# data[].attributes.headline
PSICOMOTRICITAT VIVENCIADA:  COMPETÈNCIA 1 b) 

# data[].attributes.subject
PSICOMOTRICITAT VIVENCIADA:  COMPETÈNCIA 1 b) 

# data[].attributes.body
Respecte a la competència 1 b) INTEGRAR LA VISIÓ GLOBAL DE L'INFANT, he pensat a  relacionar-la amb la visió de la psicomotricitat dins l'educació vivencial.

Dins la teoria de l'educació vivencial, s'integra la concepció de l'infant i de les possibilitats de construcció dels seus aprenentatges com un TOT.  A l'hora de planificar una sessió de psicomotricitat, la mestra psicomotricista ha de veure els infants com un conjunt d'individus amb unes necessitats individuals que és necessari que siguin acollides.

Seguint amb aquesta visió les teories d'André Lapierre i Bernard Aucouturier, quan fan referència a educació vivenciada, hi ha dos grans aspectes que la defineixen, primerament "la globalitat conceptual de l’ésser humà, i en segon lloc, la utilització de la vivència o l’experiència que repercuteix en totes les dinàmiques de la personalitat del subjecte." (Gamundi et alt. 2020 Pàg. 17-22)

Per tant, hem de donar la mateixa importància a tots els aspectes del desenvolupament dels infants, partint de la idea que una sessió de psicomotricitat no és només "una sessió de psicomotricitat" sinó també un espai on els infants a partir de la relació, interacció i exploració de l'espai entre els iguals troben dins la sessió de psicomotricitat oportunitats per a desenvolupar-se en molts altres àmbits.

Així mateix, considero essencial el fet d'adaptar-se a les necessitats físiques, emocionals i motivacionals de tot el grup.

# data[].attributes.headline
LA VISIÓ DE LA PSICOMOTRICITAT VIVENCIAL/RELACIONAL SEGONS ACOUTURIER. 

# data[].attributes.subject
LA VISIÓ DE LA PSICOMOTRICITAT VIVENCIAL/RELACIONAL SEGONS ACOUTURIER. 

# data[].attributes.body
Seguint amb aquesta investigació al voltant de la psicomotricitat vivenciada o relacional. Entenem que aquesta acaba posant el focus en que l'infant es relaciona amb l'entorn a partir del propi desig que respon a la seva necessitat innata d'exploració i de moviment.

Partint d'aquesta idea, he investigat al voltant de la proposta i he trobat una entrevista molt interessant que la Universitat Pública Vasca li va fer a Bernard Acouturier. En aquesta entrevista, he pogut extreure algunes cites molt significatives i il·lustratives sobre la visió de la psicomotricitat segons acouturier.

L'expert defineix la psicomotricitat com : "Les estretes relacions que existeixen entre el cos les emocions el pmensamet existent una relacio permanent entre elles."

Per tant, la relació permaennt entre allò somatic i  allò psiquic.

Aquesta idea em sembla essencial per a tornar-la a relacionar amb la competència 1b), si entenem la psicomotircitat com un conjunt global, també entenem els infants des d'una visió global integrant cos-emoció-pesnament. I personalment, hi afegiria l'experiència prèvia.

Un altre fet essencial que assenyala l'expert és el paper del joc espontani. Aquest, permet la relació de l'infant amb si mateix i amb el mon exterior.

Aquest joc espontàni els porta a dur a terme un procés de segurització que es basa n el plaer de fer i de viure. A partir del joc espontàni exploren les possibilitats del seu cos i de tot el seu ésser, fent que s'atenuin les tensions físiques i psiquiques que el seu cos ha pogut patir.

# data[].attributes.headline
L'ADULT EN LA ORGANITZACIÓ DE L'ESPAI COMPETÈNCIA 1 b)

# data[].attributes.subject
L'ADULT EN LA ORGANITZACIÓ DE L'ESPAI COMPETÈNCIA 1 b)

# data[].attributes.body
En aquesta integració de la visió global dels infants, hem de partir de la idea de que cada infant té uns interessos, unes necessitats i un moment maduratiu diferents.

L'espai ha de donar resposta a aquesta diversitat oferint als infants la possibilitat de trobar espais segurs en el seu joc.

Així mateix,  organització de l'espai, lliga directament amb com els infants es relacionen amb aquest a partir del "JO".

Per tal de fer-ho, hem de pensar, segons afirma Castaño (2016) en organitzar els espais possibilitant que l'infant pugui seguir o trobar un itinerari d'acord amb el seu moment maduratiu i de desenvolupament, seguint l'activitat espontània i movent-se pels seus interessos.

Per tant, l'adult ha de pensar en oferir espais que puguin donar resposta a totes les necessitats del grup.

Acouturier, proposa organtizar l'aula de psicomotricitat seguint els següents espais:

1) Espai sensoriomotriu o d'expressivitat motriu:

És un espai on l'infant satisfà el plaer sensoriomotriu: salta, roda, fa equilibris, explora posicions, sensacions... Un espai on l'infant pugui descobrir l'angoixa de deseguritzar-se i tornar-se a seguritzar a partir de superar la por al salt, la por a l'espai...

En aquest espai els materials donen resposta a l'activitat motriu que s'hi proposa, matalassos, escales, espatlleres, espais elevats...

2) Espai afectiu o de joc simbòlic:

És un espai on els infants poden dur a terme el seu propi joc simbòlic, el seu joc interior a partir dels diversos rols que interpreta.

Alguns materials que poden ajudar a aquest joc simbòlic, poden ser teles de colors, moduls d'escuma...

3) L'espai d'expressió plàstica i de llenguatge:

És l'espai per a les produccións que permeten la representació simbòlica, en aquest espai s'afavoreix la representació, reflexió i producció lliures.

Per tant, l'adult ha de valorar que hi haurà infants que potser tinguin molta necessitat de trobar espais d'expressió motriu i potser no els generi interès fins més endevant d'altres espais. O infants que tinguin molt d'interès en els espais de joc simbòlic i ja no estiguin tanta estona als espais d'exploració motriu.

# data[].attributes.headline
L'ADULT A L'AULA: COMPETÈNCIA 2 b) XERRADA AMB LAURA MOYA 

# data[].attributes.subject
L'ADULT A L'AULA: COMPETÈNCIA 2 b) XERRADA AMB LAURA MOYA 

# data[].attributes.body
A la xerrada amb la Laura Moya, psicomotricista que ens ajuda en la creació de la sessió de Pap-Cot, ella ens va dir una frase que em va fer reflexionar. Ens vam adonar que les normes de la sessió de psicomotricitat, depenen dels espais de la sessió.

Normalment, són : cuidar el propi cos, cuidar el cos dels companys i cuidar el material.

El que ens va dir ella, és que per exemple, les sessions que es conformen d’espais i materials més “perillosos” hem de ser molt clars amb recordar allò que “sí que puc fer” i allò que “no puc fer”.

També ens va dir que en aquests casos hi ha moltes normes, les quals podem explicar de manera superficial en un principi i anar-les recordant al llarg del desenvolupament de la sessió. Si les expliquem de manera detallada al principi, és possible que se’ls oblidin i es cansin d’escoltar-les. Per això, encara que en teoria l’adult a la sessió de psicomotricitat no ha de fer massa intervencions, sí que han de ser ajustades als espais i materials proposats.

# data[].attributes.headline
 SEGURETAT FÍSICA I EMOCIONAL. COMPETÈNCIA 1 b)  

# data[].attributes.subject
 SEGURETAT FÍSICA I EMOCIONAL. COMPETÈNCIA 1 b)  

# data[].attributes.body
Relacionat amb la diapositiva anterior, si la mestra ens dóna l'esquena, podem pensar que no som importants per a ella.

Així mateix, un altre fet que he observat a l'EBM Pota Roges, i que he dut a la pràctica jo mateixa a la meva feina "Projecte Enxaneta" de l'Ajuntament d'Esparreguera i la Universitat de Vic, és el fet de fer un bon ús del llenguatge per a generar seguretat en els infants.

Quan he observat que hi ha infants que tenen por a alguna cosa que requereixi l'ús de les seves possibilitats motrius per a fer-la, he observat que els infants necessiten unes paraules d'ànim o un acompanyament físic (una mà, una mirada...). Per altra banda, també els genera seguretat en alguns infants, el simple fet de tenir un adult a prop.

Amb relació a l'autonomia i l'espai, miro de disposar el material, també de manera que els afavoreixi l'autonomia, per tal que es pugui confirmar i construir la seva autoestima en tant que són capaços de buscar les eines que necessiten per a resoldre un repte. Moltes vegades em pregunten "i com retallem això?" i jo contesto "penseu què necessiteu i aneu-ho a buscar". A poc a poc, saben que poden agafar el que necessitin.

# data[].attributes.attachment_link.title
Psicomotricidad y educación: desde la pandemia hacia el futuro

# data[].attributes.headline
COMPETÈNCIA 2 a) L'adult a l'espai del pati 

# data[].attributes.subject
COMPETÈNCIA 2 a) L'adult a l'espai del pati 

# data[].attributes.body
Seguretat física i emocional, competència  2 a)

A l’escola bressol Pota Roges de Cervelló, el centre on he estat fent les pràctiques aquest curs, he observat la importància que se li dóna a l’espai. En el seu cas, és l’espai exterior ja que el centre no compta amb cap aula de psicomotricitat.

Tot el dia a dia dels infants, es fa a fora, a l’espai del pati. Un espai obert on els infants exploren i juguen a partir de materials naturals. Durant els jocs del pati, he observat com les dues mestres de l’aula 2-3 es situen en diversos espais del pati que els permeten observar tot el grup d’infants, però també com participen dels seus jocs.

Un altre fet que és molt interessant, és que al pati s’ofereixen tipologies de joc per a tots els gustos ( competència 1 b) ) però, totes són de lliure participació. Són propostes obertes i mai guiades.

I els materials se situen a l’abast dels infants amb una voluntat de generar autonomia en el seu dia a dia.

En aquest cas, penso que situar.-te en un bon lloc a qualsevol espai, et permet detectar qualsevol necessitat i observar els infants de manera més acurada.

# data[].attributes.attachment_link.title
Psicomotricidad y educación: ¿qué nos enseña la evidencia científica?