# data[].attributes.headline
Вітаю із закінченням

# data[].attributes.body
Вітаю із закінченням навчального року! Читайте влітку хороші книжки:
Дж.Свіфт " Мандри Лемюеля Гуллівера"
Бальзак " Гобсек"
Ібсен  " Ляльковий дім"
Е. Сігал  " Історія кохання"
Бредбері " 451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.headline
Шановні дев'ятикласн

# data[].attributes.body
Шановні дев'ятикласники і дев'ятикласниці! Вітаю із закінченням базової школи. Щасливих канікул і вдалого старту тим, хто вже обирає свій фах. Хай буде мирним життя!

# data[].attributes.headline
Вітаю із закінченням

# data[].attributes.body
Вітаю із закінченням школи! Вдалого старту у доросле життя! Хай доля ваша, випускники, буде чистою і величною. На шляху життєвому буде багато добрих людей. Віри, надії, любові і мирного неба всім нам.

# data[].attributes.headline
Шановні десяти

# data[].attributes.body
Шановні десятикласники, я вдячна вам за старанність і наполегливість, вітаю вас із закінченням навчального року. Перед вами список основних творів, які ми будемо вивчати в 11 класі. Читайте !!!
Гете " Фауст"
Франц Кафка " Перевтілення"
М.Булгаков "Майстер і Маргарита"
Дж.Оруелл "1984"
Ернест Міллер Гемінґвей «Старий і море».

Ґабріель Ґарсіа Маркес  «Стариган із крилами».
Маркус Френк Зузак  «Крадійка книжок».

# data[].attributes.headline
Бажаю безпечних канікул!

# data[].attributes.subject
Бажаю безпечних канікул!

# data[].attributes.headline
Шановні семикласники! Цей навчальний рік був для нас непростим, але він уже закінчується, і я вас з цим щиро вітаю. Зарубіжну літературу ми будемо вивчати і у 8 класі, тому перепишіть або сфотографуйте список літератури :Шекспір " Ромео і Джульєтта"Сервантес " Дон Кіхот"Мольєр " Міщанин-шляхтич"Річард  Бах " Чайка Джонатан Лівінстон", Б.Космовська " Буба"

# data[].attributes.subject
Шановні семикласники! Цей навчальний рік був для нас непростим, але він уже закінчується, і я вас з цим щиро вітаю. Зарубіжну літературу ми будемо вивчати і у 8 класі, тому перепишіть або сфотографуйте список літератури :Шекспір " Ромео і Джульєтта"Сервантес " Дон Кіхот"Мольєр " Міщанин-шляхтич"Річард  Бах " Чайка Джонатан Лівінстон", Б.Космовська " Буба"

# data[].attributes.headline
Дорогі шестикласники, ось і закінчується навчальний рік. Скоро - літо, а значить можна читати хороші книжки. На с.252 підручника є список творів, що будуть вивчатися у 7 класі. Не зволікай, починай читати вже зараз!

# data[].attributes.subject
Дорогі шестикласники, ось і закінчується навчальний рік. Скоро - літо, а значить можна читати хороші книжки. На с.252 підручника є список творів, що будуть вивчатися у 7 класі. Не зволікай, починай читати вже зараз!

# data[].attributes.headline
Дорогі п'ятикласники

# data[].attributes.body
Дорогі п'ятикласники! Вітаю вас із закінченням навчального року. Бажаю влітку гарно відпочити, набратися сил і  повернутися у вересні до школи.
Книга - найкращий твій друг, тому обов'язково  читай влітку!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
100088955_947514415706581_2153931536372596736_o.jpg

100088955_947514415706581_2153931536372596736_o.jpg

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Письменна

# data[].attributes.headline
26.05.22.Тема. Контрольна робота з теми " Сучасна література"

# data[].attributes.subject
26.05.22.Тема. Контрольна робота з теми " Сучасна література"

# data[].attributes.body
Шановний Олександре! Я вірю, що ти з легкістю виконаєш завдання за посиланням:https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=9522904
Бажаю успіху!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Приєднатися

Код від вчителя

Прізвище та ім`я

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
24.05.22, 26.05.22 Тема: Урок позакласного читання. Корнелія Функе " Чорнильне серце"

# data[].attributes.subject
24.05.22, 26.05.22 Тема: Урок позакласного читання. Корнелія Функе " Чорнильне серце"

# data[].attributes.body
Шановні семикласники, запрошую вас в чарівний світ фетезі! Читайте і насолоджуйтеся  прекрасним твором.
До речі, є прекрасний фільм, знятий за цим романом.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Корнелія Функе

Чорнильне серце

Присвячую Ані, яка, щоб прочитати цю книжку, відклала навіть "Володаря перснів" (чи ж можна вимагати від доньки чогось більшого?!), а також Елінор, яка позичила своє ім'я, хоча воно було потрібне мені не для королеви ельфів.

Линуло, линуло,

линуло слово,

крізь ніч, линуло,

засвітитись хотіло, засіяти хотіло.

Попіл.

Попіл, попіл,

Ніч.

Пауль Целан "Звуження"

Нічний незнайомець

Місяць зблиснув у оці коника гойдалки, а потім і в оці мишки, коли Толлі дістав її з під подушки, щоб роздивитися. Цокав годинник, і в тиші Толлі здалося, немовби підлогою пролопотіли невеличкі босі ніжки, згодом ніби хтось захихотів, щось зашепотів, а тоді почулося таке шарудіння, неначе хтось перегортав сторінки великої великої книжки.

Люсі М. Бостон. Діти з Ґрін Ноу

Тієї ночі мрячив дощ - дрібненький, шепітний дощик. Ще й багато років потому Меґі досить було просто заплющити очі, й вона вже чула його - так наче по шибці дудоніли малесенькі пальчики. У темряві десь загавкав собака, і Меґі вже не могла заснути, хоч скільки перекидалася з боку на бік.

Під подушкою в неї лежала книжка, яку вона почала читати. Книжка притискалася палітуркою до вуха, ніби знов намагаючись заманити дівчинку до своїх задрукованих сторінок.

- О, це ж, певно, так зручно - лежати головою на чомусь твердому?! - сказав батько, коли вперше знайшов у неї під подушкою книжку. - А правда ж, уночі вона сама нашіптує тобі свою історію?

- Іноді, - відповіла тоді Меґі. - Але так буває лише в дітей!

За це Мо вщипнув її за носа. Атож, Мо. Інакше Меґі й не називала батька.

А тієї ночі, коли стільки всього почалося й стільки всього назавжди змінилося, під подушкою в Меґі лежала одна з її улюблених книжок. І коли дощ так і не дав Меґі заснути, дівчинка сіла, протерла очі, проганяючи втому, дістала з під подушки книжку й розгорнула її. Сторінки загадково зашурхотіли. Меґі подумала, що кожна книжка, коли її розгортаєш, шепотить якось по своєму - залежно від того, знаєш ти, про що вона, чи ні. Але тепер треба було спершу запалити світло. У шухлядці нічного столика Меґі тримала коробку сірників. Мо не дозволяв їй запалювати вночі свічок. Вогню він не любив. "Вогонь пожирає книжки", - часто казав він. Але ж їй було вже, зрештою, дванадцять років, і наглянути за кількома свічками вона могла. Читати при свічках Меґі любила. На підвіконні в неї завжди стояло три свічки у свічниках. Тож вона саме піднесла запаленого сірника до одного з чорних ґнотиків, коли це за вікном почулися кроки. Меґі злякано дмухнула на сірника (як же виразно вона пригадувала цю мить багато років потому!), стала в ліжку навколішки, припала до мокрої від дощу шибки й виглянула надвір. Ось тоді вона його й побачила.

Через дощ темінь стояла якась бліда, і той незнайомець здавався в ній просто тінню. Лише його обличчя немовби світилося. Мокрий чуб прилип йому до чола. На чоловіка лив дощ, та він цього ніби й не помічав. Стояв нерухомо, обхопивши себе руками, неначе хотів хоч трохи зігрітися. Стояв і, задерши голову, дивився на їхній будинок.

"Треба збудити Мо!" - подумала Меґі, проте не зрушила з місця. Серце в неї калатало, і вона й далі вдивлялася в ніч, так мовби той незнайомець заразив її своєю закляклістю. Раптом він повернув голову, й Меґі здалося, ніби він зазирнув їй просто в очі. Вона зіскочила з ліжка так поквапно, що розгорнена книжка впала на підлогу. Дівчинка босоніж вибігла в темний коридор. У старому будинку було прохолодно, хоч уже закінчувався травень.

У кімнаті Мо ще горіло світло. Він часто читав до пізньої ночі. Це від нього Меґі успадкувала пристрасть до книжок. Коли іноді вона прокидалася з поганого сну й утікала спати до нього, то ніщо не присипляло її краще, ніж його спокійне дихання й шелестіння сторінок. Ніщо не проганяє страшних снів швидше, ніж шурхіт задрукованого літерами паперу.

Одначе постать за вікном - то не сон.

Книжка, яку Мо читав цієї ночі, була оправлена в блідо блакитну лляну палітурку. Згодом Меґі не раз згадувала й про це. Ох, скільки ж усіляких дрібниць затримується в пам'яті!

- Мо, надворі хтось стоїть!

Батько підвів голову й подивився на неї непритомним поглядом - як завжди, коли вона перебивала йому читати. І щоразу минало кілька секунд, перше ніж він повертався з якогось іншого світу - з лабіринту літер і слів - на землю.

- Хтось стоїть? А ти не помиляєшся?

- Ні. Стоїть і дивиться на наші вікна.

Мо відклав книжку.

- Що ти читала перед сном? "Доктор Джекіл і містер Гайд"?

Меґі поморщила чоло:

- Прошу тебе, Мо! Ходімо зі мною.

Батько не повірив, однак рушив за нею. Меґі тягла його за собою так нетерпляче, що в коридорі він наштовхнувся босою ногою на стос книжок. А на що ж іще?! Удома в них повсюди були стоси книжок. Книжки стояли не лише на полицях, як у решти людей, а й горами лежали під столами, на стільцях, у всіх кутках. Книжки були на кухні й у вбиральні, на телевізорі й у шафі з одягом; невисокі стосики й високі стоси, книжки грубі й тоненькі, старі й нові... Вони зустрічали Меґі спокусливо розгорненими сторінками за сніданком, проганяли нудьгу в похмурі дні... І часом просто потрапляли під ноги.

- Просто стовбичить і стовбичить! - шепотіла Меґі, тягнучи Мо до своєї кімнати.

- А обличчя в нього волохате? Тоді це, мабуть, перевертень.

- Та годі тобі! - Меґі невдоволено зиркнула на батька, хоч його жарти й проганяли страх. Їй уже й самій майже не вірилося в те, що під дощем там хтось стоїть... поки вона знову не стала навколішки біля вікна. - Оно! Бачиш? - прошепотіла.

Мо виглянув з вікна, по якому безперервно стікали дощові краплі, але нічого не відповів.

- Хіба ти не божився, що злодії до нас ніколи не прийдуть, бо тут немає чого красти? - прошепотіла Меґі.

- Це не злодій, - відказав Мо, і його обличчя, коли він відійшов од вікна, було дуже заклопотане.

Серце в Меґі закалатало дужче.

- Лягай спати, Меґі, - сказав батько. - Це гість до мене.

Меґі не встигла поцікавитися, що ж то, заради всього святого, за такий гість, який з'являється серед ночі, - не встигла, бо Мо поквапився з кімнати. Вона стривожено подалася за ним. Уже в коридорі почула, як батько скинув ланцюжка на вхідних дверях, а коли вискочила в передпокій, Мо стояв у відчинених дверях.

Ніч прохопилася до будинку темна й волога, а дощ зашумів загрозливо гучно.

- Вогнерукий! - гукнув у темряву Мо. - Це ти?

Вогнерукий? Що це за ім'я? Меґі не пригадувала, щоб коли небудь чула його, а проте воно все ж таки щось нагадувало - щось далеке далеке, таке, що ніяк не хотіло прибрати чітких обрисів.

Надворі - ані шелесь. Тільки дощ нашіптував щось, так ніби в ночі раптом прорізався голос. Та потім почулися кроки і з темряви виринув чоловік. Мокрі від дощу поли довгого пальта липли йому до колін, і коли незнайомець вийшов на світло з відчинених дверей, Меґі на мить здалося, ніби з за плеча в нього виткнулася невеличка хутряна голівка; принюхуючись, вона вистромилася з його заплічника й відразу сховалася назад.

Вогнерукий утер рукавом мокре обличчя й, подаючи Мо руку, промовив:

- Як ся маєш, Чарівновустий? Давненько ж ми з тобою не бачилися!

Мо, повагавшись, узяв простягнену руку.

- Дуже давненько, - відповів він, дивлячись одначе кудись повз гостя, так ніби очікував, що вслід за тим із темряви з'явиться ще хтось. - Заходь, а то ще, чого доброго, дуба вріжеш. Меґі каже, ти вже давно тут стовбичиш.

- Меґі? Ах так, ну звісно.

Вогнерукий дав Мо втягти себе до будинку. Незнайомець так пильно приглядався до Меґі, що збентежена дівчинка не знала, куди очі подіти. Зрештою вона й сама подивилася йому просто в обличчя.

- А вона виросла.

- Хіба ти її пам'ятаєш?

- Звичайно.

Меґі впало в око, що Мо, замикаючи двері, крутнув ключа в замку двічі.

- Скільки ж це вже їй? - Вогнерукий усміхнувся до дівчинки.

Дивна то була усмішка. Меґі не могла збагнути, чого в ній було більше - іронії, поблажливості чи просто збентеження. Отож вона й не всміхнулась у відповідь.

- Дванадцять, - сказав Мо.

- Дванадцять?! Лелечко!

Вогнерукий відгорнув із чола геть мокру чуприну. Вона сягала йому майже до плечей. Меґі спитала себе, якого ж та чуприна кольору, коли суха. Неголена щетина навколо тоненьких губів була руда, як ото хутро у бездомної кицьки, що їй Меґі іноді ставила за порогом блюдце з молоком. На щоках щетина в чоловіка була ріденька, мов перший пушок на підборідді у юнака. Отож рубців вона не закривала - трьох довгих блідих рубців, через які обличчя у Вогнерукого мало такий вигляд, немовби колись розбилося й тоді його зліпили наново.

- Дванадцять років! - знову проказав він. - Та вже ж... Тоді їй було... Три роки, чи не так?

Мо кивнув головою й сказав:

- Ходімо, я дам тобі що небудь перевдягтися. - І потяг гостя за собою - нетерпляче, так ніби йому раптом припекло сховати того від доньки. - А ти, Меґі, - кинув він через плече, - лягай спати. - І, не промовивши більше жодного слова, причинив за собою двері майстерні.

Меґі стояла й потирала одну об одну холодні ноги. "Лягай спати!" Іноді, коли вона вкотре засиджувалася допізна, Мо кидав її на ліжко, мов торбу з горіхами. Іноді після вечері він ганявся за нею по всьому будинку, поки вона, захекавшись од сміху, втікала до себе в кімнату. А іноді він так стомлювався, що випростувався на канапі, й тоді вона, перше ніж іти спати, запарювала йому каву. Але ніколи, жодного разу він не спроваджував її в ліжко так, як оце щойно.

В її серці прокльовувалося настирливе, мов страх, передчуття, нібито разом із цим незнайомцем, що мав таке дивне й водночас знайоме ім'я, в їхнє життя проникла якась небезпека. І раптом Меґі пошкодувала, - так глибоко, аж сама злякалася, - що пішла по Мо: краще б цей Вогнерукий лишився стояти надворі, поки його змив би дощ.

Цієї миті двері майстерні відчинились, і дівчинка здригнулася.

- Ти й досі тут? - здивувався Мо. - Іди спати, Меґі. Ну ж бо!

На батьковому переніссі дівчинка помітила оту невеличку зморщечку, яка залягала там лише тоді, коли його щось дуже тривожило; і дивився він кудись крізь Меґі, наче думками був десь далеко далеко. Лихе передчуття в її серці наростало, розправляючи чорні крила.

- Прожени його, Мо! - сказала вона, коли він повів її, підштовхуючи перед собою, до кімнати.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чорнильне серце - Корнелія Функе, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Чорнильне серце" (автор: Корнелія Функе) онлайн українською. Повний текст електронної книги Корнелія Функе - Чорнильне серце в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
24.05.22., 27.05.22 Тема: Урок позакласного читання Дж. Ролінґ " Гаррі Поттер і філософський камінь"

# data[].attributes.subject
24.05.22., 27.05.22 Тема: Урок позакласного читання Дж. Ролінґ " Гаррі Поттер і філософський камінь"

# data[].attributes.body
Перегляньте презентацію і прочитайте роман Дж. Ролінґ " Гаррі Поттер і філософський камінь"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Approve

Reject

View Details

Request a review

Learn more

160135.ppt

160135.ppt

Sign In

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Письменна

# data[].attributes.headline
23.05.22 Урок позакласного читання. Яґело " Шоколад з чилі" 

# data[].attributes.subject
23.05.22 Урок позакласного читання. Яґело " Шоколад з чилі" 

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці! Читайте продовження роману " Кава з кардамоном" роман           " Шоколад з чилі", у запропонованому відео - короткий огляд цього роману

# data[].attributes.attachment_link.title
"Шоколад із чилі" Йоанна Яґелло / Урбіно / огляд 34

# data[].attributes.headline
23.05.22. Тема. Підсумкова робота за ІІ семестр.

# data[].attributes.subject
23.05.22. Тема. Підсумкова робота за ІІ семестр.

# data[].attributes.body
Шановні учні! Бажаю високих балів!

# data[].attributes.headline
24.05.22. Тема. Підсумкова робота за ІІ семестр 

# data[].attributes.subject
24.05.22. Тема. Підсумкова робота за ІІ семестр 

# data[].attributes.body
Шановні учні, ця робота обов'язкова до виконання, будьте уважні! Бажаю високих балів!

# data[].attributes.headline
23.05.22, 27.05.22. Тема. Урок позакласного читання. Барбара Космовська " Буба. Мертвий сезон".

# data[].attributes.subject
23.05.22, 27.05.22. Тема. Урок позакласного читання. Барбара Космовська " Буба. Мертвий сезон".

# data[].attributes.body
Дорогі діти! Наступні два уроки читаємо продовження роману Б. Космовської " Буба" роман " Буба. Мертвий сезон"

# data[].attributes.headline
23.05, 27.05 Тема.Урок позакласного читання. Кінороман Майкл Морпурго " Бойовий кінь"

# data[].attributes.subject
23.05, 27.05 Тема.Урок позакласного читання. Кінороман Майкл Морпурго " Бойовий кінь"

# data[].attributes.body
Перегляньте кінороман " Бойовий кінь" Стівена Спілберга, знятий за твором Майкла Морпурґо

# data[].attributes.headline
23.05.22. Тема. Урок позакласного читання. Кір Буличов " Подорож Аліси".

# data[].attributes.subject
23.05.22. Тема. Урок позакласного читання. Кір Буличов " Подорож Аліси".

# data[].attributes.body
Дорогі діти, сьогодні ви самостійно знайомитесь з цікавою фантастичною пригодою дівчинки Аліси.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Кір БУЛИЧОВ

ПОДОРОЖ АЛІСИ

Фантастична повість

Розділ 1

ЗЛОЧИННИЦЯ АЛІСА

Я обіцяв Алісі: "Закінчиш другий клас - візьму тебе з собою в літню експедицію. Полетимо на кораблі "Пегас" збирати рідкісних тварин для нашого зоопарку". Я сказав про це ще взимку, відразу після Нового року. І заодно поставив кілька умов: добре вчитися, не робити дурниць і не йти на авантюри.

Аліса чесно виконувала умови, і, здавалося, ніщо не загрожувало нашим планам. Але в травні, за місяць до відльоту, трапилась подія, яка ледь було все не зіпсувала.

Того дня я працював дома, писав статтю для "Вісника космозоології". Крізь відчинені двері кабінету я побачив, що Аліса прийшла зі школи похмура, жбурнула з розмаху на стіл сумку з диктофоном та мікрофільмами, від обіду відмовилася і замість улюбленої в останні місяці книжки "Звірі далеких планет" узялася читати "Трьох мушкетерів".

- У тебе неприємності? - спитав я.

- Аж ніяк, - відповіла Аліса. - З чого ти взяв?

- Так, здалося.

Аліса подумала трохи, відклала книжку і спитала:

- Тату, а в тебе нема часом золотого самородка?

- А великий тобі потрібен самородок?

- Кілограма на півтора.

- Нема.

- А трохи меншого?

- Чесно кажучи, і трохи меншого нема. Ніякого нема у мене самородка. Навіщо він мені?

- Не знаю, - мовила Аліса. - Просто мені знадобився самородок.

Я вийшов із кабінету, сів поруч з нею на диван і сказав:

- Розповідай, що там у тебе трапилось.

- Нічого особливого. Просто потрібен самородок.

- А якщо цілком відверто?

Аліса глибоко зітхнула, подивилася у вікно, нарешті зважилася:

- Тату, я злочинниця.

- Злочинниця?

- Я вчинила пограбування, і тепер мене, напевно, виженуть зі школи.

- Жаль, - сказав я. - Ну, говори далі. Сподіваюся, що все не так страшно, як здається на перший погляд.

- Одне слово, ми з Альошею Наумовим вирішили піймати щуку-гіганта. Вона водиться в Ікшинському водосховищі і пожирає мальків. Нам про неї розповів один рибалка, ти його не знаєш.

- А до чого тут самородок?

- Для блешні.

- Що?

- Ми в класі обговорювали і вирішили, що треба щуку ловити на блешню. Просту щуку ловлять на просту блешню, а гігантську щуку треба ловити на особливу блешню. І тоді Льова Званськии сказав про самородок. А в нас у шкільному музеї є самородок. Точніше, був самородок. Вагою у півтора кілограма. Його школі один випускник подарував. Він його з поясу астероїдів привіз.

- І ви вкрали золотий самородок вагою у півтора кілограма?

- Це не зовсім так, тату. Ми його позичили. Льова Званськии сказав, що в нього батько геолог і він привезе новий. А поки що ми вирішили зробити блешню із золота. Щука напевно клюне на таку блешню.

- А далі що?

- Далі нічого особливого. Хлопці побоялися відчинити шафу. І ми тягли жеребок. Я б ніколи не стала брати золотого самородка, але жеребок випав мені.

- Випав.

- Що?

- Жеребок випав тобі.

- Атож, жеребок випав мені, і я не могла відступити перед усіма дітьми. Тим паче, ніхто б і не помітив, що цього самородка не стало.

- А потім?

- А потім ми пішли до Альоші Наумова, взяли лазер і розпиляли цей триклятий самородок. І поїхали на Ікшинське водосховище. І щука відкусила нашу блешню.

Аліса подумала трохи й додала:

- А може, й не щука. Можливо, корч. Блешня була дуже важка.

Ми шукали її і не знайшли. Пірнали по черзі.

- І ваш злочин відкрився?

- Так, тому що Званський - обманщик. Він приніс із дому пригорщу алмазів, а каже, що золота нема ні шматочка. Ми його відправили з алмазами додому. Здалися нам його алмази! А тут приходить Олена Олександрівна і каже: "Молодь, очистіть музей, я зараз сюди первачків на екскурсію приведу". Бувають же такі нещасливі збіги! І все одразу ж виявилось. Вона до директора побігла. "Небезпека, - каже (ми під дверима слухали), - у когось пробудилося в крові минуле!" Альошка Наумов, правда, сказав, що він усю провину на себе візьме, але я не погодилась. Якщо жеребок випав, нехай мене й карають. От і все.

- І все? - здивувався я. - Так ти зізналася?

- Не встигла, - відповіла Аліса. - Нам строк дали до завтра. Олена сказала, що або завтра самородок буде на місці, або не минути гострої розмови. Отже, завтра нас знімуть із змагань, а може, навіть виженуть зі школи.

- З яких змагань?

- Завтра у нас гонки в повітряних пузирях. На першість школи. А наша команда від класу - саме Альошка, я і Єговров. Не може ж Єговров один летіти.

- Ти забула ще про одне ускладнення, - сказав я.

- Про яке? - спитала Аліса таким голосом, ніби здогадувалась.

- Ти порушила нашу домовленість.

- Порушила, - згодилась Аліса. - Але я сподівалася, що порушення не дуже сильне.

- Так? Украсти самородок вагою у півтора кілограма, розпиляти його на блешні, утопити в Ікшинському водосховищі і навіть не зізнатися! Боюсь, що доведеться тобі лишитися, "Пегас" полетить без тебе.

- Ой, тату! - мовила Аліса тихо. - Що ж тепер робитимемо?

- Думай, - сказав я і вернувся в кабінет дописувати статтю.

Та писалося погано. Надто вже безглузда історія виходила. Як маленькі діти, розпиляли музейний експонат.

Через годину я виглянув із кабінету. Аліси не було. Кудись подалася. Тоді я подзвонив у Мінералогічний музей Фрідману, з яким я колись зустрічався на Памірі.

На екрані відеофона з'явилося кругле обличчя з чорними вусами.

- Льоню, - сказав я, - у тебе нема в запасниках зайвого самородка вагою кілограма на півтора?

- Є і на п'ять кілограмів. А навіщо тобі? Для роботи?

- Ні, вдома потрібен.

- Не знаю, що тобі порадити, - відповів Льоня, закручуючи вуса. - Адже вони всі заприбутковані.

- Мені який-небудь, хоч завалящий, - попросив я. - Дочці в школі знадобився.

- Алісі?

- Алісі.

- Тоді знаєш що, - мовив Фрідман, - я тобі дам самородок. Точніше, не тобі, а Алісі. Але ти мені віддячиш добром за добро.

- Залюбки.

- Дай на один день синебарса.

- Що?

- Синебарса. У нас миші завелися.

- У камінні?

- Не знаю вже, чим вони живляться, але завелися. І кицьки не бояться. І на мишоловку не зважають. А від запаху і вигляду синебарса миші, як усім відомо, тікають щодуху світ за очі.

Що мені було робити? Синебарс - тварина рідкісна, і мені самому доведеться їхати з ним у музей і там дивитися, щоб синебарс кого-небудь не покусав.

- Гаразд, - згодився я. - Тільки пришли самородок завтра на ранок, пневмопоштою.

Я вимкнув відеофон, і відразу ж пролунав дзвінок у двері. Я відчинив. За дверима стояв білявий хлопчик в оранжевому костюмі венеріанського розвідника, з емблемою першопрохідця Сіріанської системи на рукаві.

- Пробачте, - сказав хлопчик. - Ви Алісин батько?

- Я.

- Здрастуйте. Моє прізвище Єговров. Аліса вдома?

- Нема. Пішла кудись.

- Жаль. Вам можна довіряти?

- Мені? Можна.

- Тоді в мене до вас чоловіча розмова.

- Як космонавт із космонавтом?

- Не смійтеся, - зашарівся Єговров. - З часом я носитиму цей костюм по праву.

- Не маю сумніву, - мовив я. - Так що за чоловіча розмова?

- Нам з Алісою виступати на змаганнях, але тут трапилася одна обставина, через яку її можуть із змагань зняти. Словом, їй треба повернути в школу одну загублену річ. Я вам її даю, але нікому ні слова. Ясно?

- Ясно, таємничий незнайомцю, - відповів я.

- Тримайте.

Він простяг мені мішечок. Мішечок був важкий.

- Самородок? - запитав я.

- А ви знаєте?

- Знаю.

- Самородок.

- Сподіваюсь, не крадений?

- Та ні, що ви! Мені його в клубі туристів дали. Ну, до побачення.

Не встиг я повернутися до кабінету, як у двері знову подзвонили. За дверима стояли дві дівчинки.

- Здрастуйте, - сказали вони хором. - Ми з першого класу. Візьміть для Аліси.

Вони простягли мені два однакових гаманці і майнули. В одному гаманці лежали чотири золоті монети, старовинні золоті монети з чиєїсь колекції. У другому - три чайні ложки. Ложки, виявилися, правда, не золотими, а платиновими, але догнати дівчаток я не зміг. Ще один самородок рука невідомого доброзичливця підкинула в поштову скриньку. Потім приходив Льова Званський і намагався упхати мені маленьку шкатулку з алмазами. За ним прийшов один старшокласник і приніс відразу три самородки.

- Я в дитинстві каміння збирав, - сказав він.

Аліса повернулася ввечері. Від дверей вона мовила врочисто:

- Тату, не журися, все владналося. Ми з тобою летимо в експедицію.

- Чому така переміна? - спитав я.

- Тому що я знайшла самородок.

- Де?

Аліса ледве витягла з сумки самородок. На вигляд у ньому було кілограмів шість-сім.

- Я поїхала до Полоскова. До нашого капітана. Він усіх своїх знайомих обдзвонив, коли дізнався, в чому річ. І ще нагодував мене обідом, отож я не голодна.

Тут Аліса побачила розкладені на столі самородки та інші золоті речі, що назбиралися за день у нашому домі.

- Ой-ой-ой! - вигукнула вона. - Наш музей розбагатіє.

- Послухай, злочиннице, - сказав я тоді, - я б тебе ні за що не взяв у експедицію, якби не твої друзі.

- А до чого тут мої друзі?

- Та до того, що вони навряд чи стали б бігати по Москві й шукати золоті речі для дуже поганої людини.

- Не така вже я погана людина, - мовила Аліса без зайвої скромності.

Я насупився, та в цю мить у стіні дзвякнув приймальний пристрій пневматичної пошти. Я відкрив люк і дістав пакет із самородком з Мінералогічного музею. Фрідман виконав свою обіцянку.

- Це від мене, - сказав я.

- От бачиш, - зраділа Аліса. - Отже, ти теж мій друг.

- Виходить, так, - відповів я. - Але попрошу не зазнаватися.

Наступного ранку мені довелося провести Алісу до школи, бо загальна вага золотого запасу в нашій квартирі сягнула вісімнадцяти кілограмів.

Передаючи їй сумку біля входу до школи, я промовив:

- Зовсім забув про покарання.

- Про яке?

- Доведеться тобі в неділю взяти із зоопарку синебарса і піти з ним у Мінералогічний музей.

- Із синебарсом - у музей? Він же дурний.

- Так, він там лякатиме мишей, а ти подивишся, щоб він іще кого-небудь не злякав.

- Домовилися, - сказала Аліса. - Але в експедицію ми все-таки летимо.

- Летимо.

Розділ 2

СОРОК ТРИ ЗАЙЦІ

Останні два тижні перед відльотом минули в поспіху, хвилюваннях і не завжди необхідній біганині. Аліси я майже не бачив.

По-перше, треба було приготувати, перевірити, перевезти і розмістити в "Пегасі" клітки, пастки, ультразвукові приманки, капкани, сіті, силові установки і ще тисячу речей, які потрібні для ловіння звірів. По-друге, треба було запастися ліками, харчами, фільмами, чистою плівкою, апаратами, диктофонами, софітами, мікроскопами, гербарними папками, записниками, гумовими чобітьми, лічильно-обчислювальними машинами, парасольками від сонця і дощу, лимонадом, плащами, панамами, сухим морозивом, автольотами і ще мільйоном речей, які можуть знадобитися, а можуть і не знадобитися в експедиції.

# data[].attributes.attachment_link.title
Подорож Аліси - Кір Буличов, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Кір БУЛИЧОВ ПОДОРОЖ АЛІСИ Фантастична повість Розділ 1 ЗЛОЧИННИЦЯ АЛІСА Я обіцяв Алісі: "Закінчиш другий клас - візьму тебе з собою в літню експедицію. Полетимо на кораблі "Пегас" збирати рідкісних тварин для нашого зоопарку". Я сказав про це ще взимку, відразу після Нового року.

# data[].attributes.headline
20.05.22. Тема. Контрольна робота з теми " Література ХХ-ХХІ ст."

# data[].attributes.subject
20.05.22. Тема. Контрольна робота з теми " Література ХХ-ХХІ ст."

# data[].attributes.body
Шановні учні, перейдіть за посиланням і виконайте контрольну роботу. Питання з розгорнутою відповіддю перевірятиму сама, тому хто хоче дізнатися бали, пишіть:) Бажаю гарних балів!

# data[].attributes.headline
20.05.22.Тема. Контрольна робота з теми " Література ХХ -ХХІ ст. У пошуках себе та високого польоту"

# data[].attributes.subject
20.05.22.Тема. Контрольна робота з теми " Література ХХ -ХХІ ст. У пошуках себе та високого польоту"

# data[].attributes.body
Шановні учні, перейдіть за посиланням і виконайте тести.https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4037935 Бажаю високих балів!
Чекаю на ваші зошити:)

# data[].attributes.attachment_link.description
This process is automatic. Your browser will redirect to your requested content shortly.

# data[].attributes.headline
20.05.22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.subject
20.05.22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.body
Добрий день, діти! Перейдіть за посиланням і виконайте контрольну роботу! Будьте уважні, останні питання перевірятиму сама. Якщо цікавлять бали за контрольну пишіть електронні листи :) Бажаю високих балів!

# data[].attributes.headline
20.05.22. Тема. Контрольна робота з теми " Сучасна література"

# data[].attributes.subject
20.05.22. Тема. Контрольна робота з теми " Сучасна література"

# data[].attributes.body
Добрий день! Сьогодні ви виконаєте останню контрольну роботу в цьому навчальному році:). Бажаю успіхів!!!
P.S.Останні питання гугл-форма не оцінює, буду перевіряти сама. Отже, будьте уважні! Гарних балів.

# data[].attributes.headline
19.05.22 Тема.Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.subject
19.05.22 Тема.Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.body
Добрий день, Олександре! Сьогодні ти розпочинаєш знайомство з цікавим твором у новому жанрі - фентезі. Це " Мандрівний замок Хаула" Діани Вінн Джонс. Читай і поринай у світ фантазій! Пропоную переглянути відео, яке допоможе осягнути ключові моменти книги, познайомить з головними героями і розповість дещо про аніме, створене за мотивами твору.

# data[].attributes.attachment_link.title
Мандрівний замок Хаула - Презентация

# data[].attributes.headline
19.05.22. Тема. Контрольна робота

# data[].attributes.subject
19.05.22. Тема. Контрольна робота

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці 11 класу! Бажаю вам гарних балів :)!

# data[].attributes.headline
19.05.22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.subject
19.05.22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.body
Шановні учні! Я вірю, що ви з легкістю виконайте завдання за посиланням: https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=9189536
Бажаю успіху!

# data[].attributes.headline
17.05.22.Тема. Реалізм в образотворчому мистецтві.

# data[].attributes.subject
17.05.22.Тема. Реалізм в образотворчому мистецтві.

# data[].attributes.body
Перегляньте відео , опрацюйте параграф 34.

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
8 клас. Мистецтво. Реалізм в образотворчому мистецтві

# data[].attributes.headline
17.05.22 Тема. Значення художнього прийому чаклунства у творі.

# data[].attributes.subject
17.05.22 Тема. Значення художнього прийому чаклунства у творі.

# data[].attributes.body
Добрий день, діти! Якщо ви прочитали фентезі, то виконайте, будь ласка, тести. Бажаю успіхів!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті «На Урок» (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести «На Урок».

# data[].attributes.headline
17.05.22.Тема.Дивакуватість пані Бартолотті.

# data[].attributes.subject
17.05.22.Тема.Дивакуватість пані Бартолотті.

# data[].attributes.body
Пані Бартолотті не вміє влаштувати свій побут, дати раду грошам, упорядкувати власне життя. Та й про дітей не вміє дбати, тому й запитує вКонрада, як краще з ним поводитися, чим його годувати… Тільки завдяки своїй відкритості, щирості та відданості пані гідно справляється з обов’язками матері, дає “фабричній” дитині саме те, чого їй найбільше не вистачає – материнську любов.
Шановні шестикласники! Перегляньте презентацію і виконайте тести за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=6379177

# data[].attributes.attachment_link.title
пані Бартолотті

# data[].attributes.headline
16.05.22.Тема: Збереження, презентація і популяризація мистецької спадщини.

# data[].attributes.subject
16.05.22.Тема: Збереження, презентація і популяризація мистецької спадщини.

# data[].attributes.body
опрацьовуємо матеріал підручника с.140-153

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Людмила Письменна

# data[].attributes.headline
16.05.22. Тема. Сімейні цінності в романі " Буба"

# data[].attributes.subject
16.05.22. Тема. Сімейні цінності в романі " Буба"

# data[].attributes.body
Шановні учні, якщо ви прочитали роман, то виконайте тести. Бажаю успіху!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
16.05. Тема. Проблема входження молоді в дорослий світ, зіткнення з  жорстокістю

# data[].attributes.subject
16.05. Тема. Проблема входження молоді в дорослий світ, зіткнення з  жорстокістю

# data[].attributes.body
Шановні дев'ятикласники і дев'ятикласниці! Пропуную вам переглянути кіноверсію роману Гарпер Лі " Убити пересмішника"

# data[].attributes.attachment_link.provider_name
Медійний архів 'KLIO'

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Вбити пересмішника / To Kill a Mockingbird (1962)

Людина, що має тверді переконання і віру в правду завжди заслуговує на повагу. Саме такою людиною є наш герой. Живе він у часи розквіту расизму і треба ж таке статися, щоб йому доручили захищати чорношкірого американця. Герою доводиться йти проти упередженості і наклепу, щоб виправдати невинного. Але крім того він має ще й двійко малих бешкетників, яких змушений ростити без матері, тож він має слугувати для них хорошим прикладом.

Країна: США
Жанр: драма, кримінал, детектив
Режисер: Роберт Маліган
У ролях: Ґреґорі Пек, Мері Бедам, Філліп Елфорд, Френк Овертон, Брок Пітерс

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
американські фільми українською

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вбити пересмішника / to kill a mockingbird (1962)

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
вбити пересмішника

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
роберт маліган

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
філліп елфорд

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
френк овертон

# data[].attributes.attachment_link.title
Вбити пересмішника / To Kill a Mockingbird (1962) :: Медійний архів 'KLIO'

# data[].attributes.attachment_link.description
Людина, що має тверді переконання і віру в правду завжди заслуговує на повагу. Саме такою людиною є наш герой. Живе він у часи розквіту расизму і треба ж таке статися, щоб йому доручили захищати чорношкірого американця. Герою доводиться йти проти упередженості і наклепу, щоб виправдати невинного.

# data[].attributes.headline
16.05.22. Тема. Інші пригоди Мумі-тролів.

# data[].attributes.subject
16.05.22. Тема. Інші пригоди Мумі-тролів.

# data[].attributes.body
Шановні шестикласники! Дочитайте казку " Комета прилітає" або просто прослухайте за посиланням :), а потім виконайте тести за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4961024
Бажаю високих балів!

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Слухати Читати!

# data[].attributes.attachment_link.title
Казка Комета прилітає/Туве Янсон/уривки/зарубіжна література/за підручником О.Ніколенко/5 клас

# data[].attributes.headline
16.05.22. Тема. Проблема батьків і дітей. Образ головної героїні твору.

# data[].attributes.subject
16.05.22. Тема. Проблема батьків і дітей. Образ головної героїні твору.

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці! Опрацюйте матеріали, подані за посиланням та виконайте тести
https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLScOgWA46vD0sC5DjV74WLASQXMvoeqBx22LBkvfhE_o3CXpuw/viewform?usp=sf_link
Бажаю успіхів!

# data[].attributes.headline
13.05.22. Тема. Крістіне Нестлінгер " Конрад, або Дитина з бляшанки"

# data[].attributes.subject
13.05.22. Тема. Крістіне Нестлінгер " Конрад, або Дитина з бляшанки"

# data[].attributes.body
Дорогі діти! Сьогодні ваше завдання читати цікаву книжку Крістіне Нестлінгер " Конрад, або дитина з бляшанки". Читайте найкращі книжки світу і будьте найрозумнішими!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Крістіна Нестлінгер

Конрад, або Дитина з бляшанки

Пані Берті Бартолотті сиділа в кріслі-гойдалці й снідала. Вона випила чотири чашки кави, з'їла три булочки з маслом і медом, двоє некруто зварених яєць, скибку чорного хліба з шинкою і сиром та скибку білого хліба з паштетом із гусячої печінки. Снідаючи, вона гойдалася, - бо крісло-гойдалка на те й зроблене, щоб у ньому гойдалися, - тому на її халаті з'явилися руді плями від кави й жовті від яєць. Крім того, їй за викот нападало повно крихт із булочок і хліба.

Пані Бартолотті підвелася й доти стрибала по кімнаті на одній нозі, доки всі крихти повитрушувалися з-під халата на підлогу. Тоді вона облизала липкі від меду пальці й сказала сама до себе:

- Ану, дитино моя, вмийся, перевдягнися і швидше берись до роботи!

Пані Бартолотті завжди казала "дитино моя", коли розмовляла сама з собою. Свого часу, як вона справді була ще дитиною, до неї так завжди зверталася мати:

"Ану, дитино моя, зроби уроки! Ану, дитино моя, витри посуд! Ану, дитино моя, замовкни!"

А потім, як пані Бартолотті вже не була дитиною, її чоловік, пан Бартолотті, теж звертався так до неї:

"Ану, дитино моя, звари обід! Ану, дитино моя, приший мені ґудзика до штанів! Ану, дитино моя, підмети в хаті!"

Пані Бартолотті звикла виконувати доручення й накази тільки після того, як почує "дитино моя". Але мати давно померла, а пан Бартолотті давно пішов від неї - чому пішов, нас не стосується, це її приватна справа. В кожному разі, в пані Бартолотті, крім неї самої, не було нікого, хто б міг сказати їй "дитино моя".

Пані Бартолотті пішла до ванної кімнати, їй кортіло зробити собі приємну гарячу купіль. Та, на жаль, у ванні плавали золоті рибинки. Їх було одинадцять - сім малих і чотири великі. Вона вчора витягла їх з акваріума й перенесла до ванни, бо вважала, що рибі треба змінити воду. Пані Бартолотті міркувала так: кожна людина має відпустку й кудись їде, тільки бідолашні золоті рибинки цілий рік плавають кружка у своїй круглій скляній посудині.

Пані Бартолотті вирішила вдовольнитися приємним теплим душем: у ванній кімнаті була ще й окрема душова кабіна. Та, на жаль, у кабіні заплішило розсувні двері. Власне, не заплішило, але вони не відчинялися, бо пані Бартолотті чотири рази протягла від кабіни до вікна й назад мотузку і повісила на неї сушитися джинси та бавовняний пуловер. В умивальнику також мокли джинси й другий бавовняний пуловер, які ще треба було випрати.

- То зроби собі хімчистку, дитино моя, - мовила пані Бартолотті до свого відбитку в дзеркалі й витягла з шафки жмутик вати й чималу пляшку.

Змочивши вату рожевою рідиною з пляшки, вона заходилася ретельно витирати обличчя. Вата стала строката - рожева від нарум'янених щік, червона від губної помади, чорна від туші для вій, брунатна від олівця для брів, зелена від тіней на повіках і синя від рисочок над віями.

- Гарний же в тебе вигляд! - мовила вона до жмутика вати й кинула його біля самого відра на сміття під умивальником.

Потім дістала з шафки кілька тюбиків, кілька пляшечок та кілька олівців і знов нафарбувала своє обличчя в рожевий, червоний, чорний, брунатний, зелений і синій кольори. Підтемнюючи вії, пані Бартолотті помітила, що пляшечка з тушшю майже порожня. Тому вона написала губною помадою на викладеній білими кахлями стіні:

"КУПИТИ ТУШІ!!!"

Тоді взяла мачулу і стерла з кахлів напис: "КУПИТИ ТУАЛЕТНОГО ПАПЕРУ", теж зроблений губною помадою, бо паперу вона вчора вже придбала.

Наостанці пані Бартолотті ще глянула в дзеркало над умивальником, хотіла побачити, яка вона тепер на вигляд, молода чи стара. Бо в неї були молоді й старі дні. Сьогодні їй випав молодий день, вона була задоволена своїм обличчям.

- Молодшою і не треба бути, а кращою і не можна, - схвально промурмотіла вона сама до себе.

Всі її зморшки навколо уст і навколо очей сховалися під шаром пудри.

Скільки їй було років, пані Бартолотті нікому не казала, тому ніхто й не знав цього. І тому вона була різного віку.

Її сусідка, старезна пані Маєр, коли заходила мова про пані Бартолотті, казала: "Молода пані Бартолотті". Онук старезної пані Маєр, малий Міхі, казав: "Стара пані Бартолотті". А пан Егон, який продавав у аптеці порошки, свічки та масті й на лобі в якого від читання безлічі рецептів пролягли дві гіркі зморшки, казав: "Берті Бартолотті - жінка в розповні сил!"

Пан Егон і сам був чоловік у розповні сил. Він мав п'ятдесят п'ять років. І двічі на тиждень приятелював із пані Бартолотті.

Раз на тиждень він приходив у гості до неї, а раз на тиждень вона йшла в гості до нього. Вони разом вирушали в кіно чи до театру, потім ішли кудись вечеряти, далі йшли кудись випити вина, а наостанці - випити кави. Двічі на тиждень пан Егон називав пані Бартолотті "Берточкою", а вона його "Егончиком". Та як вони в інші дні зустрічалися на вулиці або як пані Бартолотті приходила до аптеки по краплі від кашлю, то казала йому "пане магістре", а він їй - "шановна пані". В інші дні вони не заходили в розмову.

Приятелювали вони лише у вівторок і в суботу.

Надивившись на себе в дзеркалі, пані Бартолотті нарешті вернулася до кімнати. Вона знов сіла в крісло-гойдалку, запалила сигару й почала зважувати, що їй далі робити: чи взятися до праці, чи йти по закупи, чи, може, краще лягти ще раз у ліжко. Саме тієї миті, коли вона вирішила лягти в ліжко, в сінях почувся дзвоник. Дуже гучний і дуже довгий. Пані Бартолотті злякано здригнулася. Так дзвонили тільки листоноші, носії телеграм і пожежники.

Пані Бартолотті поклала сигару на блюдечко з квітчастим візерунком і пішла відчиняти двері. Вона сподівалася, що той, хто так гучно й довго дзвонив, виявиться носієм грошових переказів. Пані Бартолотті завжди чекала носія грошових переказів. Часом той справді приходив до неї і приносив гроші. Тисячу шилінгів, або дві тисячі, або навіть п'ять тисяч шилінгів. Залежно від того, який завбільшки був килим, що його пані Бартолотті продала.

Тоді на грошовому переказі стояло:

"ФІРМА БАРТОЛОТТІ Й КОМПАНІЯ

РУЧНЕ ТКАННЯ І РУЧНЕ ПЛЕТІННЯ"

"Фірма Бартолотті й компанія" - це й була пані Бартолотті. "Компанію" вона вигадала, щоб її візитка була показніша й солідніша.

Пані Бартолотті ткала найкращі і найбарвистіші в місті килими. Торговці килимами й торговці меблями, що продавали її вироби, завжди казали покупцям:

- Пані Бартолотті - митець. Справжній митець! Її килими - мистецькі твори. Тому вони такі дорогі!

Торговці килимами й торговці меблями правили за них утричі більше грошей, ніж самі платили пані Бартолотті, тому килими й були такі дорогі.

Той, хто так гучно й довго дзвонив, стоячи за дверима, не був носієм грошових переказів. Виявилося, що то носій посилок. Відсапуючись, витираючи піт з лоба, він показав на великий, обгорнений білим папером пакунок і мовив:

- Важкенний, хай йому біс. Кілограмів двадцять, не менше!

Потім носій посилок затяг пакунок через передпокій до кухні, пані Бартолотті розписалася на квитанції й дала йому п'ять шилінгів на чай. Носій посилок сказав:

- До побачення.

- До побачення, - відповіла пані Бартолотті й провела його до сінешніх дверей.

Тоді принесла з кімнати сигару, сіла на ослінчик перед великим білим пакунком, занурила пальці з блакитними полакованими нігтями в пофарбоване у білявий колір волосся, провела ними по шорстких пасмах і задумалася.

"Це не вовна, - міркувала вона. - Де там! Вона не така важка. Такий пакунок вовни важив би щонайбільше п'ять або шість кілограмів".

Пані Бартолотті підвелася, обійшла пакунок, шукаючи адреси відправника. Але не знайшла. Не знайшла вона її й тоді, коли, натужившись, перевернула пакунок, щоб поглянути на нього знизу.

- Дитино моя, - суворо мовила пані Бартолотті сама до себе, - дитино моя, перевір своє сумління!

Справа в тому, що пані Бартолотті мала коника: страшенно любила різні купони, бланки замовлень, безкоштовні й дешеві пропозиції. Коли їй траплявся на очі в газеті, в книжці або в журналі такий купон чи бланк, вона відрізала або відривала його, заповнювала й посилала замовлення. Тієї хвилини її так захоплював сам бланк чи купон, що вона не думала, чи потрібна їй замовлювана річ. Через цю свою любов до замовлень пані Бартолотті вже придбала повно всіляких дивовиж: енциклопедію тварин у сімнадцяти томах, набір сірих нитяних чоловічих шкарпеток, пластмасовий сервіз на двадцять чотири особи, передплату на газету рибництва й газету нудистів. Крім того, ще турецький млинок на каву (не такий, щоб молоти каву, а нічний світильник у формі млинка), десять пар завеликих штанців із ангорської вовни і дев'ять буддистських молитовних барабанчиків. Але, безперечно, найдивовижнішим із того, що пані Бартолотті замовила й отримала, виявився килим. Коли носій посилок привіз їй той безбожно дорогий, огидний квітчастий килим, пані Бартолотті аж заплакала, сердита на себе за свого коника, й заприсяглася собі, що більше ніколи нічого не замовлятиме. Але, як буває в людей, що мають справжнього коника, другого дня вона знов заповнила бланк:

"І цим замовляю з довозом додому за рахунок фірми 144 (літерами: СТО СОРОК ЧОТИРИ) посріблені чайні ложечки"

Пані Бартолотті перевірила своє сумління. Воно було майже чисте. Крім замовлення на безкоштовний пакунок зірчастої локшини і пробну баночку нового різновиду пюре, вона згадала тільки дешевий набір хромованих кнопок разом із щипчиками й пробивачем. Але той набір не міг важити двадцять кілограмів. Та й безкоштовні проби, як їй було відомо, важили щонайбільше сто грамів.

"Мабуть, це пакунок від мого любого дядька Алоїза, - подумала пані Бартолотті. - Мабуть, він прислав мені щось на день народження. Він, сердешний, не посилав мені подарунка вже тридцять років. І якщо тепер хоче надолужити прогаяне, то може й набратися разом двадцять кілограмів".

Пані Бартолотті взяла ножиці й перерізала шнурок. Потім зірвала з пакунка білу паперову обгортку й відкрила картонну коробку. Під накривкою вона побачила блакитну деревну вовну, а на ній блакитний конверт. На конверті було написано:

"Пані Берті Бартолотті"

Напис був рівний, акуратний, надрукований на електричній машинці зі свіжою кольоровою стрічкою. Любий дядько Алоїз не мав друкарської машинки.

# data[].attributes.attachment_link.title
Конрад, або Дитина з бляшанки - Крістіне Нестлінгер, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Крістіна Нестлінгер Конрад, або Дитина з бляшанки Пані Берті Бартолотті сиділа в кріслі-гойдалці й снідала. Вона випила чотири чашки кави, з'їла три булочки з маслом і медом, двоє некруто зварених яєць, скибку чорного хліба з шинкою і сиром та скибку білого хліба з паштетом із гусячої печінки.

# data[].attributes.headline
13.05.22 Тема. Гарпер Лі " Убити пересмішника"

# data[].attributes.subject
13.05.22 Тема. Гарпер Лі " Убити пересмішника"

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні учні та учениці! Сьогодні ви розпочинаєте знайомство з романом Гарпер Лі " Убити пересмішника"

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Гарпер Лі. Убити пересмішника...

Переклад: Михайло Харенко

Юристи, певно, теж були колись дітьми.

Чарлз Лем

ЧАСТИНА ПЕРША

РОЗДІЛ І

Коли моєму брату Джемові було близько тринадцяти років, він зламав руку в лікті. З часом вона загоїлась, побоювання, що він ніколи не зможе грати в футбол, розвіялись, і Джем тільки іноді відчував деяку незручність від тієї вади. Ліва рука у нього стала трохи коротша за праву, а коли він стояв або ходив, вона була повернута ребром до боку, а великий палець стирчав униз. Та це зовсім не турбувало Джема, адже він міг пасувати і подавати м'яч, а то було головне.

Коли збігло чимало років і все це стало вже минулим, ми, бувало, сперечалися про те, що призвело до нещасного випадку. Я доводила, що почалося з Юелів, а Джем, на чотири роки старший від мене, запевняв, ніби початок був значно раніше - того літа, коли до нас приїхав Діл і коли він уперше запропонував нам виманити з дому Страхолюда Редлі.

Я сказала, що насправді, коли дивитися ширше, все почалося з Ендрю Джексона. Якби генерал Джексон не прогнав тоді індіанців племені Струмок вгору по річці, Саймон Фінч ніколи не піднявся б по Алабамі - і невідомо, що сталося б з нами. Ми були занадто дорослі, щоб вдаватися до кулаків, розв'язуючи спірне питання, і тому вирішили звернутися до Аттікуса. Батько сказав, що ми обоє маємо слушність.

Ми - жителі Півдня, наші предки не билися під Гастінгсом[1], і дехто з нашої родини соромиться цього. Наш родовід починається від Саймона Фінча, лікаря і мисливця з Корнуола, чоловіка набожного, але дуже великого скнари. Саймону не подобалося, що в Англії більш ліберальна братія переслідувала людей, які називали себе методистами, а Саймон вважав себе методистом, отож він перетнув Атлантичний океан і опинився в Філадельфії, звідти подався до Ямайки, потім до Мобіла і далі до Сент-Стівенса. Пам'ятаючи, як суворо осуджував Джон Уеслі багатослів'я в комерційних справах, Саймон розбагатів на медицині, проте не був щасливий, бо відчував, що його можуть спокусити діяння, не угодні богові - почне, скажімо, рядитися в золото, у коштовне вбрання. Але, знехтувавши повчання свого вчителя щодо людей, які використовують чужу працю, він купив трьох рабів і заснував ферму на березі Алабами, миль за сорок вище від Стівенса. Тільки один раз він відвідав Стівенс - щоб знайти собі там дружину. Отак було покладено початок роду Фінчів. Народжувалися здебільшого дівчата. Саймон дожив до глибокої старості і помер багатою людиною.

Так уже повелося, що чоловіки в нашій родині осідали на фермі Саймона "Пристань Фінча" і жили з того, що вирощували бавовник. Ферма була скромна порівняно з тими володіннями, що оточували її, але вона цілком забезпечувала себе усім необхідним. Тільки лід, пшеничне борошно і одяг привозили річкою з Мобіла.

Чвари між Північчю і Півднем Саймон, очевидно, сприйняв би з безсилою люттю, бо вони відібрали у його нащадків геть усе, окрім землі; ті нащадки були фермерами аж до двадцятого століття, коли мій батько, Аттікус Фінч, подався до Монтгомері вивчати право, а його молодший брат поїхав до Бостона вивчати медицину. На "Пристані Фінча" лишилася їхня сестра Олександра: вона вийшла заміж за тихого чоловіка, який коротав дні в гамаці біля річки, поглядаючи на поплавець.

Закінчивши навчання, мій батько повернувся до Мейкомба і почав адвокатську практику. Мейкомб - центр округу Мейкомб - містився миль за двадцять од "Пристані Фінча". В приміщенні суду Аттікус влаштував собі контору, в ній були вішалка для капелюхів, плювальниця, шахівниця, новенький звід законів штату Алабама - і більше нічого. Його перші два клієнти були останніми в'язнями, яких повісили в Мейкомбській окружній тюрмі. Аттікус намагався умовити їх визнати себе винними у ненавмисному вбивстві і, скориставшися з великодушності закону, зберегти життя, але то були Хейверфорди, а в округу Мейкомб усі знали, що Хейверфорди вперті, як осли. Посварившись із ковалем, який зайняв у шкоді їхнього коня, Хейверфорди відправили його на той світ і мали необережність зробити це при трьох свідках, певні, що негідник дістав по заслузі і що саме це їх виправдає. Вони доводили, що не винні в убивстві, і Аттікус нічим не міг їм допомогти, хіба що своєю присутністю під час страти. Мабуть, тоді мій батько вперше відчув огиду до кримінальних справ.

Перші п'ять років життя в Мейкомбі Аттікус більше думав про те, як звести кінці з кінцями, аніж про свою адвокатську практику. Весь його заробіток ішов на навчання молодшого брата. Джон Хейл Фінч був на десять років молодший від мого батька, він надумав стати лікарем у той час, коли ціни на бавовник різко знизилися. Аттікус поставив дядечка Джека на ноги і з полегкістю зітхнув. Адвокатська практика давала цілком пристойний прибуток, йому подобався Мейкомб, він тут народився і виріс, знав усіх мешканців, так само як і вони знали його. Завдяки заповзятливості Саймона Фінча в місті мало було сімей, де б Аттікус не мав родичів або свояків.

Мейкомб - старе місто, печать старечої втоми вже лежала на ньому, коли я вперше його побачила. Під час дощу на вулицях утворювалося червоне місиво; тротуари позаростали травою, будинок суду, що містився на площі, ніби вгруз у землю. Раніше, здавалося, тут і спека була більша: важко тоді доводилося чорним собакам в літню годину. Спека дошкуляла навіть у затінку під віргінськими дубами, де стояли запряжені кістляві мули, відмахуючись хвостами од мух. Не було ще й дев'ятої години ранку, як накрохмалені комірці у чоловіків розм'якали від поту. Дами приймали ванну і до полудня, і після обіду та відпочинку, годині о третій, та це небагато помагало - надвечір вони були схожі на здобні булочки, покриті глазур'ю з поту і пудри.

Люди в ті часи жили неквапом. Ходили собі по площі, заглядали у крамниці, статечно, без поспіху. І хоч доба мала, як звичайно, двадцять чотири години, вона видавалася довшою. Ніхто не поспішав - нікуди було йти, нічого купувати, та й грошей не було. Ніщо не приваблювало і за межами округу Мейкомб. Але для декого це була пора невиразних сподівань: незадовго перед тим округу Мейкомб пояснили, що йому нічого боятися, крім страху.

Ми мешкали на головній вулиці міста - Аттікус, Джем, я та наша куховарка Келпурнія. Ми з Джемом були цілком задоволені своїм батьком: він брав участь у наших забавах, читав нам, був з нами ввічливий і справедливий.

Зате Келпурнія була зовсім інша. Кощава, незграбна, короткозора і трохи косоока, з широкими, як лопати, загрубілими долонями. Вона завжди проганяла мене з кухні, дивуючись, чому я не можу поводитися пристойно, як-от Джем, хоча знала, що Джем старший за мене. Келпурнія мала звичку кликати мене додому саме тоді, коли мені цього зовсім не хотілося. Наші сутички були гострі і завжди кінчалися однаково. Келпурнія перемагала - здебільшого тому, що Аттікус заступався за неї. Вона жила в нашій сім'ї відтоді, як народився Джем, і, скільки пам'ятаю себе, я завжди відчувала її владу.

Наша мати померла, коли мені було два роки, тому я не дуже переживала втрату. Мати була з міста Монтгомері, з роду Грехемів. Аттікус познайомився з нею, коли його вперше обрали до законодавчих зборів штату. Він був уже людиною середнього віку, на п'ятнадцять років старший за неї. Через рік після їхнього одруження народився Джем, ще за чотири роки знайшлася я, а потім через два роки наша мама раптово померла від серцевого приступу. Казали, що в роду Грехемів це було спадкове. Я не сумувала за мамою, а Джем, мабуть, сумував. Він добре пам'ятав її, інколи під час гри важко зітхав, йшов за гараж і грався там один. У такі хвилини я знала, що до нього краще не підходити.

Коли мені було близько шести років, а Джемові майже десять, нам уже дозволяли гуляти віддалік від дому, ми могли йти на північ - до двору місіс Генрі Лафайєт Дюбоз, через два будинки від нас, а на південь - до садиби Редлі, через три будинки, щоб було чути, коли Келпурнія покличе нас. Нам ніколи й на думку не спадало порушити ці межі. В садибі Редлі мешкало невідоме страховисько. Досить було згадати про нього - і ми цілий день ходили слухняні; а вже місіс Дюбоз була справжній диявол.

Того літа до нас приїхав Діл.

Якось рано-вранці я і Джем гралися на задвірку. Раптом на капустяній грядці міс Рейчел Хейверфорд, нашої сусідки, щось зашаруділо. Ми підбігли до дротяної огорожі подивитися, чи то, бува, не цуценя (у фокстер'єра міс Рейчел от-от мали з'явитися щенята), але там сидів хтось маленький - голова урівень з капустою - і дивився на нас. Ми втупилися в нього.

- Привіт! - озвався він.

- Сам привіт! - весело відповів Джем.

- Я Чарлз Бейкер Гарріс,- долинуло з грядки.- Я вмію читати.

- Ну й що з того? - сказала я.

- Я подумав, що, може, вам цікаво дізнатися, що я вмію читати. Якщо вам треба щось прочитати, то я можу...

- Скільки тобі років? - запитав Джем.- Чотири з половиною?

- Скоро сім.

- Тоді нема чого вихвалятися,- зауважив Джем і показав великим пальцем на мене.- Ось наша Всевидько зроду вміє читати, а до школи ще не ходить. Ти дуже малий на свої сім років.

- Я малий, однак уже дорослий.

Джем одкинув з лоба волосся, щоб краще було видно хлопця.

- Підійди-но сюди, Чарлз Бейкер Гарріс. Ну й ім'я ж у тебе!

- Не смішніше, ніж твоє. Тітка Рейчел казала, що тебе звуть Джеремі Аттікус Фінч.

Джем насупився.

- Я здоровий, і моє ім'я мені підходить. А твоє ім'я довше за тебе. На цілий фут.

- Всі звуть мене просто Діл,- сказав хлопець і поліз під дротяну огорожу.

- Ти краще перелазь верхом,- порадила я.- Звідки ти тут узявся?

Діл приїхав з Мерідіана, штат Міссісіпі, на літо до своєї тітки, міс Рейчел, і відтепер щоліта житиме в Мейкомбі. Його батьки родом з округу Мейкомб. Мати працює у фотографії в Мерідіані. Вона послала фотокартку Діла на "конкурс вродливих дітей" і одержала премію - п'ять доларів. Віддала гроші Ділу, і він ходив на них двадцять разів у кіно.

- Тут кіно немає, тільки інколи покажуть що-небудь у будинку суду, та й то все більше про бога,- сказав Джем.- А ти бачив щось цікаве?

Діл бачив кінофільм "Дракула". Зачувши це, Джем пройнявся повагою до Діла.

- Розкажи,- попросив.

Чудний він був, цей Діл.

# data[].attributes.attachment_link.title
Убити пересмішника - Гарпер Лі, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Гарпер Лі. Убити пересмішника... Переклад: Михайло Харенко Юристи, певно, теж були колись дітьми. Чарлз Лем ЧАСТИНА ПЕРША РОЗДІЛ І Коли моєму брату Джемові було близько тринадцяти років, він зламав руку в лікті. З часом вона загоїлась, побоювання, що він ніколи не зможе грати в футбол, розвіялись, і Джем тільки іноді відчував деяку незручність від тієї вади.

# data[].attributes.body
Тема: 8 клас Б.Космовська " Буба"
Время: 13 мая 2022 11:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
13.05.22.Тема. Персонажі твору, втілення в них ідей доброти, щирості, сімейних цінностей.

# data[].attributes.subject
13.05.22.Тема. Персонажі твору, втілення в них ідей доброти, щирості, сімейних цінностей.

# data[].attributes.body
Тема: 5 клас " Комета прилітає"
Время: 13 мая 2022 10:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.body
Добрий день, Олександре! Сьогодні ти маєш виконати наступні завдання:
1.Прочитати оповідання "Фах", опрацювати матеріал підручника с.243-246
2.Переглянути відео
3. Виконати тести за посиланням https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLSfQNFCXtJH0W04vuoclYQ6nsyJUMQ7q6CQ1CErBTZtGne6Jew/viewform?usp=sf_link

# data[].attributes.attachment_link.title
А Азімов Фах

# data[].attributes.headline
12.05.22. Тема.Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.subject
12.05.22. Тема.Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.body
﻿
.

Тема: 7 клас, Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"
Время: 12 мая 2022 12:30 PM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
12.05.22.Тема. Маркус Зузак " Крадійка книжок"

# data[].attributes.subject
12.05.22.Тема. Маркус Зузак " Крадійка книжок"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: 11 клас " Крадійка книжок" Зузак
Время: 12 мая 2022 11:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
10.05.22. Тема. " Правда життя, або реалістичний стиль у мистецтві.

# data[].attributes.subject
10.05.22. Тема. " Правда життя, або реалістичний стиль у мистецтві.

# data[].attributes.body
Шановні учні 8 класу!Щоб перевірити, як ви засвоїли попередню тему, виконайте тести.
https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=6670605
та перегляньте відео https://www.youtube.com/watch?v=JPPX2-hNzPg

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті «На Урок» (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести «На Урок».

# data[].attributes.headline
10.05.22. Тема. Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.subject
10.05.22. Тема. Діана Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула"

# data[].attributes.body
Шановні семикласники, сьогодні ви починаєте знайомство з чарівним світом країни Інгарії, читайте дивовижну книжку Діани Вінн Джонс " Мандрівний замок Хаула". До речі, по книзі створено чудовий анімаційний фільм :)https://www.youtube.com/watch?v=AipXiRIrTKg
https://www.youtube.com/watch?v=f3BnVefgt7Q
https://www.youtube.com/watch?v=-H9hlCXBseM

# data[].attributes.attachment_link.title
Діана Вінн Джонс. Мандрівний замок Хаула

# data[].attributes.headline
10.05.22. Тема. " Конрад, або Дитина з бляшанки" 

# data[].attributes.subject
10.05.22. Тема. " Конрад, або Дитина з бляшанки" 

# data[].attributes.body
﻿ Zoom.

Тема: 6 клас " Конрад, або Дитина з бляшанки"
10 травня 2022 10:30

Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

І.к: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
09.05.22 Тема. Утілення прагнення до високої мети в образі чайки Джонатана.

# data[].attributes.subject
09.05.22 Тема. Утілення прагнення до високої мети в образі чайки Джонатана.

# data[].attributes.body
https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=8586825
Шановні учні, ваше завдання: виконати тести. Бажаю успіху!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
09.05.22. Тема.Телебачення. Прайм-тайм

# data[].attributes.subject
09.05.22. Тема.Телебачення. Прайм-тайм

# data[].attributes.body
Перегляньте відео

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
9 клас. Мистецтво. Телебачення. Прайм-тайм.

# data[].attributes.headline
09.05.22. Тема. Ерік Вольф Сіґел   " Історія кохання"  

# data[].attributes.subject
09.05.22. Тема. Ерік Вольф Сіґел   " Історія кохання"  

# data[].attributes.body
Шановні учні, якщо ви прочитали роман, прошу виконати тести за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=9600559

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
09.05. Тема. Чарівність художнього світу твору " Комета прилітає"

# data[].attributes.subject
09.05. Тема. Чарівність художнього світу твору " Комета прилітає"

# data[].attributes.body
Добрий день, діти! Сьогодні ваше завдання просто читати казку і складати в зошиті ланцюжок подій твору.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Туве ЯНСОН

КОМЕТА ПРИЛІТАЄ

Повість

Тoгo ж ранку, коли Тато Мумі-троля завершив спорудження містка через річку, крихітне звірятко Чмих зробило відкриття. Чмих знайшов цілком нову незнану стежину. Вона в'юнко вповзала до лісу у його найтемнішу гущавину. Чмих стояв і довго дивився їй услід.

"Треба розповісти про це Мумі-тролеві, - подумав він. - Разом розвідаємо новий шлях, бо на власний страх і ризик я цього робити не буду".

Він склав дві гілочки навхрест, щоб залишити мітку, і щодуху погнав додому. Долина, в якій вони мешкали, була дуже гарною. Її населяли щасливі маленькі істоти та великі зелені дерева. Левадами протікала Річка, робила закрут навколо блакитного будиночка Мумі-тролів і бігла собі далі, в інші долини, де також мешкали маленькі істоти, дивуючись, звідкіля це вона береться.

"Дивна річ - дороги та річки, - міркував собі Чмих, - дивишся їм услід - і відразу страшенно кортить опинитися деінде, піти за ними, аби побачити, де вони закінчуються..."

Мумі-троль саме прилаштовував гойданку, коли Чмих повернувся додому.

- Привіт! - гукнув Чмих. - Я знайшов цілком незнану стежину. Вона видається небезпечною.

- Наскільки небезпечною? - поцікавився Мумі-троль.

- Я б сказав, жахливо небезпечною, - поважно відказав Чмих.

- Що ж, беремо зі собою канапки, - вирішив Мумі-троль. - І морс.

Він підійшов до вікна кухні:

- Послухай, мамо. Ми сьогодні не обідатимемо вдома.

- Он як! Чудово.

Вона спакувала перекуску до кошика, що стояв біля кухонного столу. Потім зачерпнула з однієї бляшанки жменьку карамельок, а з іншої досягла два яблука, ще доклала в кошик чотири маленькі учорашні ковбаски та пляшку домашнього морсу, який завжди стояв наготові на полиці над плитою.

- Супер! - зрадів Мумі-троль. - Бувай, мамо. Не знаю, коли повернемося.

- Бувайте! - відповіла мама.

Мумі-троль та Чмих проминули сад, попростували угору левадами, де закінчувалася Долина і починалося узлісся темного пралісу, в якому вони ще ніколи не бували. Там поставили кошика на землю й озирнулися на Долину. Хатинка Мумі-тролів видавалася звідси цяточкою, а річка - вузькою зеленою стрічкою. Гойданки зовсім не було видно.

- Так далеко від мами ти ще ніколи не відходив, - зауважив Чмих. - Лише я тут бував, до того ж, зовсім сам. Зараз побачиш мій новий шлях, я його віднайшов!

Він понишпорив довкола, понюшкував повітря, почмихав носом, задерши догори мордочку, визначив точку сонцестояння, пороззирався на всі боки, аж врешті скрикнув:

- Ось! Знайшов! То як? Що скажеш? Бачиш, яка небезпечна дорога! Ти йди попереду!

Мумі-троль дуже сторожко увійшов до зеленої гущавини. Навколо німувала тиша.

- Дивися на всі боки, чи не чигає десь небезпека, - прошепотів Чмих.

- Я не можу одночасно роззиратися на всі боки, - запротестував Мумі-троль. - Ти пильнуй ззаду - мені важко буде ще й тил прикривати.

- О, ні-ні, тільки не ззаду, - злякано зажебонів Чмих. - Ворог позаду набагато страшніший, ніж той, що виходить назустріч. Це вже ти бери на свою відповідальність!

- То йди ти попереду!

- Я й попереду йти не хочу! - упирався Чмих. - Може, підемо пліч-о-пліч?

Отак, ступаючи удвох, заходили вони все далі й далі у хащі. Ліс ставав чимраз зеленішим і темнішим, стежка в'юнилася то вгору, то вниз, ставала все вужчою, аж доки зовсім зникла - лише мох та папороть.

- Стежка мусить кудись вести, - мовив Мумі-троль. - Щось тут не так. Вона не може отак просто собі урватися.

Він ступив кілька кроків у мох.

- А якщо ми ніколи не знайдемо дороги додому?

- Помовч! - цитьнув на нього Мумі-троль. - Чуєш?

Десь здалеку з-за дерев до них долинав слабкий шелест. Мумі-троль ступив ще кілька кроків, задер носа і принюхався. Вітер приніс вологу і приємні пахощі.

- Це море! - вигукнув Мумі-троль і щодуху побіг через ліс, бо понад усе на світі любив купатися.

- Зачекай! - заволав Чмих. - Не покидай мене самого!

Та Мумі-троль спинився лише тоді, коли перед ним постало море. Він сів на пісок і захоплено задивився, як на берег одна по одній накочуються хвилі з білими баранцями на гребенях.

Невдовзі з лісу вибіг Чмих і гепнувся на пісок поряд.

- Ти втік від мене! Покинув мене напризволяще!

- Я страшенно зрадів! - виправдовувався Мумі-троль. - Я знав, що у нас є Долина, річка і гори, але навіть не здогадувався про море. Глянь, які хвилі!

- Холодні і непривітні! - буркнув Чмих. - Стрибнеш у воду й намокнеш, гойдатимешся - знудить.

- Тобі не подобається пірнати? - здивувався Мумі-троль. - Умієш пірнати з розплющеними очима?

- Умію, але не хочу, - вперся на своєму Чмих.

Мумі-троль підвівся з піску і рушив до води.

- Не забувай, що сам несеш за себе відповідальність! - гукнув йому навздогін Чмих. - Не знати, хто тобі в глибіні трапиться!

Мумі-троль не вагаючись пірнув у велику пронизану сонячними променями хвилю. Спершу перед його очима миготіли лише зелені бульбашки світла, а потім він побачив ліс водоростей, що вигойдувалися на піщаному дні. Пісок був ніби гарно причесаний, прикрашений мушлями, рожевими всередині і білими зовні. Далі, перед чорною дірою, дно якої губилося у безодні, вода ставала темнішою. Мумі-троль повернув назад, плигнув на гребінь хвилі, і вона винесла його на прибережну рінь.

Над морем сидів Чмих і волав про допомогу.

- Я вже думав, що ти потонув! - закричав Чмих. - Або що тебе зжерла акула! Що б я робив без тебе?

- Не мели дурниць! - урвав його Мумі-троль. - Море - моя стихія. Доки я плавав у морських глибинах, в мене з'явилася чудова думка, але це - таємниця.

- Яка завелика? - запалився Чмих. - "Хай земля западеться піді мною" - така?

Мумі-троль кивнув головою.

- Хай земля западеться піді мною, - забубонів Чмих. - Нехай грифи рознесуть по світу мої білі кості, ніколи не бачити мені морозива, якщо зраджу таємницю таємниць! То що?

- Я стану шукачем перлів! - урочисто проголосив Мумі-троль. - І ховатиму свої перли у скрині. Усі білі камінці - перлини. Ті, що дуже білі і дуже круглі.

- Я також хочу бути шукачем перлів! - підхопив ідею Чмих. - Збиратиму на березі. Он скільки їх тут, білих і круглих.

- Ти не розумієш, - терпляче пояснював Мумі-троль. - Камінці лише тоді стають перлами, коли вони під водою. Бувай тим часом! - і він знову пірнув у хвилю.

- То ким же я тоді стану?! - гукнув Чмих услід.

- Шукачем скрині для добувача перлів, чим зле? - відповів Мумі-троль, зникаючи у морі.

Чмих поволі побрів уздовж берега.

- Він завжди обирає собі цікавіше, - насуплено бурмотів Чмих. - А все тому, що я такий маленький.

Час від часу Чмих роззирався у пошуку скрині, але скринь ніде не було. Лише водорості та кілька уламків дощок. Пустельний берег простягався далеко і впирався у високу, вмиту пінистим прибоєм скелю, яка стрімко обривалася в море.

"Мені стає нудно, - подумав собі Чмих. - Не хочу бути маленьким і не мати товариша для забави..."

Саме тієї миті Чмих помітив кошеня, яке собі гуляло на самому вершечку скелі. Воно було чорно-біло-плямисте і мало дуже тоненького хвостика, який стримів догори.

Чмих так зрадів, що йому з утіхи мало серце не вискочило з грудей.

- Котику! - загукав Чмих. - Маленький Кицику-Мицику, ходи сюди, познайомимося! Мені так самотньо!

Кошеня глипнуло на нього з-поза плеча жовтими очицями і потупцяло далі. Чмих подерся услід за ним. Він спинався угору прямовисною скелею, раз у раз гукаючи кошеня, а коли урешті видряпався на вершок, побачив, як воно, дійшовши до краю скелі, балансує на вузькому уступі.

- Не втікай від мене! - гукав Чмих. - Я тебе люблю!

Та кошеня не зважало, прошкувало собі далі. Під скелею гуркотіло море. Чмих відчув, як йому підгинаються коліна. Серце стугоніло в грудях. Він порачкував за котиком; повз дуже поволі й увесь час думав про те, яке кошеня гарненьке і м'якеньке... його кошеня... ще крихітніше, ніж він сам... О, ангели-хоронителі усіх крихітних звірят, прошу вашої ласки і допомоги... Зробіть так, щоб кошеня потоваришувало зі мною! Ото би я втер носа Мумі-тролеві!..

Ще ніколи Чмих не почувався таким наляканим й хоробрим водночас.

І раптом де й узялася печера. Діра у скелі, а за нею - справжня печера.

Чмих затамував подих. Таку печеру можна знайти лише раз у своєму житті або ніколи. Долівку встеляв дрібний пісок, а гладкі темні стіни тягнулися до отвору в стелі, у якому виднівся блакитний шматочок неба. Сонячні промені нагріли пісок.

Чмих заповз досередини, ліг животом на пісок у кружалі сонячного проміння і подумав: тут я житиму скільки мого віку. Навішаю маленьких поличок, вимощу в піску кубельце, а вечорами запалюватиму свічку. І втру Мумі-тролеві носа!

Ось лишень непривітне кошеня немов запропастилося...

Шлях назад уже не видавався таким небезпечним, як перше. Хіба може щось трапитися з ним саме тоді, коли він знайшов справжню печеру?

Мумі-троль тим часом невтомно полював за перлами. Він, наче корок, підстрибував на хвилях прибою, а на березі уже лежала чималенька купка білих камінців.

- А ось і ти! - зрадів Мумі-троль. - Де скриня?

- Вилазь на берег! Негайно виходь із води! - покликав його Чмих. - Я щось знайшов! Сам знайшов! Таке небезпечне, що ти собі й уявити не можеш!

- А скриня добра? - запитав Мумі-троль, виходячи на берег з повною пригорщею перлів.

- Та що ти завівся зі своєю скринею! Навіщо тобі той старий непотріб! Хай би навіть земля запалася під тобою й усім рештою - на це зараз немає часу. Я знайшов печеру! Власну печеру!

- Справжню? - недовірливо перепитав Мумі-троль. - З дірою, крізь яку треба заповзати досередини? Каменистими стінами і піщаною долівкою?

- Усе є! Усе, що треба! - Чмих так нетямився від збудження, що ледь тримався на ногах. - Я дозволю тобі зберігати там перли, якщо поділишся половиною зі мною або принаймні відступиш мені три пригорщі!

Перли стали набагато білішими і справжнішими, як тільки опинилися в печері. Мумі-троль із Чмихом лежали горілиць на піску і дивилися на блакитне небесне віконце угорі.

Час до часу вітер заносив крізь отвір досередини солоний бриз, а сонячна смуга на долівці ставала все ширшою.

Чмихові страшенно кортіло розповісти про кошеня. Але він вирішив не відкривати таємниці. Спершу треба його знайти і потоваришувати. Кошеня ходитиме за ним слід у слід. Одного чудового дня вони удвох з'являться на ґанку будиночка Мумі-тролів, і Мумі-троля просто заціпить.

"Не може бути! - тільки й спроможеться він сказати. - У тебе є кошеня, яке всюди ходить за тобою хвостиком?"

У саду він виставлятиме тарілку з молоком.

# data[].attributes.attachment_link.title
Комета прилітає - Туве Янссон, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Туве ЯНСОН КОМЕТА ПРИЛІТАЄ Повість Тoгo ж ранку, коли Тато Мумі-троля завершив спорудження містка через річку, крихітне звірятко Чмих зробило відкриття. Чмих знайшов цілком нову незнану стежину. Вона в'юнко вповзала до лісу у його найтемнішу гущавину. Чмих стояв і довго дивився їй услід. "Треба розповісти про це Мумі-тролеві, - подумав він.

# data[].attributes.headline
09.05.22 Тема. Ягелло " Кава з кардамоном"

# data[].attributes.subject
09.05.22 Тема. Ягелло " Кава з кардамоном"

# data[].attributes.body
﻿ Zoom.

Тема: 10 клас Ягелло " Кава з кардамоном"
Час: 9 травня 2022 10:30

Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

І.к.: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
06.05.22. Тема. Образи головних героїв в повісті-казці " Міо, мій Міо". Перемога добра над злом.

# data[].attributes.subject
06.05.22. Тема. Образи головних героїв в повісті-казці " Міо, мій Міо". Перемога добра над злом.

# data[].attributes.body
Шановні учні ваше завдання:
Прочитайте повість-казку і виконайте тести

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
06.05.Тема.Ерік Вольф Сігел " Історія одного кохання". Розповідь про зворушливе і трагічне кохання. 

# data[].attributes.subject
06.05.Тема.Ерік Вольф Сігел " Історія одного кохання". Розповідь про зворушливе і трагічне кохання. 

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці! Ваше завдання: прочитати твір і створити сюжетний ланцюжок.

# data[].attributes.attachment_link.title
ІСТОРІЯ ОДНОГО КОХАННЯ

# data[].attributes.headline
06.05.22.Тема. Р.Бах " Чайка Джонатан Лівінґстон"

# data[].attributes.subject
06.05.22.Тема. Р.Бах " Чайка Джонатан Лівінґстон"

# data[].attributes.body
8 клас Р. Бах " Чайка Джонатан Лівінґстон"
6 травня 2022 11:30

Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
06.05. Тема. Туве Янсон " Комета прилітає"

# data[].attributes.subject
06.05. Тема. Туве Янсон " Комета прилітає"

# data[].attributes.body
﻿

Тема: 5 клас Туве Янсон
6 травня 2022 10:30 Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
05.05. Тема. Милорад Павич " Скляний равлик"

# data[].attributes.subject
05.05. Тема. Милорад Павич " Скляний равлик"

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні учні та учениці! Сьогодні ваше завдання:
1. Опрацювати статтю підручника про Милорада Павича с.234-241
2. Прочитати оповідання " Скляний равлик"
3.Виконати тести за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4410383

# data[].attributes.attachment_link.description
This process is automatic. Your browser will redirect to your requested content shortly.

# data[].attributes.headline
05.05. Тема. Контрольна робота з теми " Світова новела"

# data[].attributes.subject
05.05. Тема. Контрольна робота з теми " Світова новела"

# data[].attributes.body
Добрий день, Олександре! Сьогодні ти маєш виконати контрольні тести. В тебе все одержиться! Бажаю гарних результатів!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
05.05.22. Тема. Образ Джорджа Плейтена. Проблема духовної реалізації людини.

# data[].attributes.subject
05.05.22. Тема. Образ Джорджа Плейтена. Проблема духовної реалізації людини.

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні семикласники! Ваше завдання:
1.Прочитати оповідання "Фах", опрацювати матеріал підручника с.243-246
2.Переглянути презентацію
3. Виконати тести за посиланням https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLSfQNFCXtJH0W04vuoclYQ6nsyJUMQ7q6CQ1CErBTZtGne6Jew/viewform?usp=sf_link

# data[].attributes.attachment_link.title
Образ Джорджа Плейтена

# data[].attributes.headline
03.05.22. Тема: Епоха видатних особистостей.

# data[].attributes.subject
03.05.22. Тема: Епоха видатних особистостей.

# data[].attributes.body
Опрацьовуємо матеріал підручника с.166, перейдіть за посиланням, перегляньте відео та виконайте завдання.
Практичне завдання: Створіть графічну композицію за мотивами творів Т. Шевченка .Виконане завдання сфотографуйте і відправте на електронну адресу або вайбер

# data[].attributes.headline
03.05.22.Тема.Айзек Азімов           " Фах"

# data[].attributes.subject
03.05.22.Тема.Айзек Азімов           " Фах"

# data[].attributes.body
Час: 12:30
Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1
Ідентифікатор конференції: 705 973 3327
Код доступу: 1111

# data[].attributes.headline
03.05.22. Тема.Астрід Ліндґрен      " Міо, мій Міо"

# data[].attributes.subject
03.05.22. Тема.Астрід Ліндґрен      " Міо, мій Міо"

# data[].attributes.body
Час конференції 11.30

Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
01.05.22. Тема. Телебачення є могутнім засобом інформації.

# data[].attributes.subject
01.05.22. Тема. Телебачення є могутнім засобом інформації.

# data[].attributes.body
Перегляньте відео урок
https://www.youtube.com/watch?v=Z6kitCANgY8
Виконайте тести за посиланням
https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4718696

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті «На Урок» (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести «На Урок».

# data[].attributes.headline
02.05. 22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.subject
02.05. 22. Тема. Контрольна робота.

# data[].attributes.body
Шановні десятикласники! Повторіть вивчений матеріал і виконайте контрольну роботу за посиланням. Бажаю гарних результатів!
Це остання к.р. в цьому навчальному році! :)

# data[].attributes.headline
02. 05.22 Тема. Річард Бах " Чайка Джонатан Лівінґстон"

# data[].attributes.subject
02. 05.22 Тема. Річард Бах " Чайка Джонатан Лівінґстон"

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні восьмикласники! Є книги, які змінюють життя людей, до таких належить повість-притча " Чайка Джонатан Лівінґстон". Цікавою і повчальною є також і біографія Річарда Баха. Читайте і змінюйте світ на краще!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Річард Бах

ЧАЙКА ДЖОНАТАН ЛІВІНГСТОН

Справжньому Джонатану-чайці,

що живе в кожному з нас

Частина перша

Був ранок, і золоті промені сонця вигравали на легких хвилях тихого моря. Десь за милю від берега закинув сіті рибальський човен, і звістка про це вмить долетіла до Зграї, що чекала сніданку. Ще мить - і тисячі чайок злетілися до човна, щоб вибороти собі якусь поживу. Новий день приніс нові клопоти.

А далеко від усіх, далеко від рибальського човна і від берега, вправлявся в польоті самотній птах - чайка Джонатан Лівінгстон. Він злетів на сто футів угору, опустив свої перетинчасті лапи, задер дзьоба, випростав уперед зігнуті крила і, хоч як це було боляче, силувався втримати їх у такому положенні. Випростані крила обтяжували рух, і він летів усе повільніше, поки шепіт вітру не стих у його вухах, а океан унизу не застиг на місці. Тоді він примружив очі, затамував подих і весь наструнчився в болісному зусиллі - ще трохи... на один дюйм... зігнути крила... Пір'я в нього стало дибки, він закляк у повітрі і впав.

Чайки, як ви знаєте, ніколи не діють нерішуче і не зупиняються в польоті. Спинитися на льоту - це для чайки страшний сором, просто ганьба!

Але Джонатан Лівінгстон - який без тіні сорому знову й знову вигинав напружені крила, щоб летіти все повільніше, а потім спинитися на місці, - був незвичайним птахом.

Більшість чайок не завдають собі клопоту, аби дізнатися щось про політ, - хіба що найнеобхідніше: як долетіти від берега до їжі та повернутися назад. Для більшості чайок головне - їжа, а не політ. А для цієї чайки політ був важливішим за їжу. Джонатан Лівінгстон над усе любив літати.

Проте любов'ю до польотів, як він скоро збагнув, не заживеш доброї слави серед птахів. Навіть його власні батьки дивилися скоса на те, як Джонатан з ранку до вечора літає десь сам-один, та ще й по сто разів шугає аж над водою - як то він казав, тренуючись у низькому польоті.

Він ніяк не міг збугнути - чому, літаючи на висоті, меншій за напіврозмах його крил, він може триматися в повітрі довше і без будь-яких зусиль? Його плавна посадка в низькому польоті завершувалася не гучним плюскотом при зануренні лап у воду, як зазвичай, а появою довгого пінного сліду, що тягнувся за тілом Джонатана, щойно він, підібгавши лапи, торкався води. Коли ж він почав сідати з підібганими лапами на берег, а потім міряти кроками довжину сліду, його батькам це вельми не сподобалося.

- Чому, Джоне, чому? - питала мати. - Чому ти не можеш поводитись, як усі? Оті низькі польоти - це забавка для пеліканів та альбатросів! Чому ти нічого не їси? Поглянь, синку, від тебе саме пір'я та кістки лишилися.

- Ну то й що, мамо? Нехай пір'я та кістки. Я хочу знати, що можу робити в повітрі і чого не можу. Я хочу знати, от і все.

- Бачиш, Джонатане, - мовив батько зовсім не сердито, - скоро зима. Рибальські човни будуть виходити в море нечасто, а риба, що зараз плаває мілко, піде вглиб. Коли вже ти хочеш чогось навчатись, то вчися краще, як здобувати їжу. Польоти - це дуже добре, та з них не проживеш. Не забувай, ти літаєш для того, щоб їсти.

Джонатан слухняно кивнув. Кілька днів по тому він намагався поводитись, як інші чайки; так, він справді дуже старався, і галасував щосили, коли бився за їжу біля рибальських човнів, і пірнав за шматками риби та хлібними крихтами... Та все було марно.

"Яка дурість, - подумав він нарешті - і рішуче кинув насилу здобутого анчоуса голодній старій чайці, що летіла слідом. - Весь цей час я міг би вчитися літатиІ Адже мені ще стільки треба вивчити!"

Невдовзі Джонатан знов опинивсь у морі сам-один - голодний, щасливий, жадібний до знань.

Він хотів знати все про швидкість польоту - і за тиждень дізнався про неї більше, ніж найшвидша чайка у світі.

Злетівши на тисячу футів угору, він щосили замахав крилами, стрімко шугонув униз і зрозумів, чому чайки складають крила, коли йдуть на стрімку посадку. Через шість секунд він уже летів зі швидкістю сімдесят миль за годину, зі швидкістю, при якій крило втрачає рівновагу в русі.

Знову та й знов те саме. Хоч як він пильнував, аби не розслабитись, - на великій швидкості сили полишали його, і він губив рівновагу.

Підйом на тисячу футів. Стрімкий ривок уперед, потім - униз, відчайдушний змах крил, вертикальне падіння. А потім - і так щоразу - його ліве крило завмирало на підйомі, він хилився набік, припиняв махати правим крилом і, безладно перевертаючись у повітрі, кулею мчав униз.

Він ніяк не міг здолати цей підйом на великій швидкості. Він зробив десять спроб - і всі десять разів, коли швидкість перевищувала сімдесят миль за годину, втрачав рівновагу і стрімголов летів у воду.

Річ у тім - зрозумів він нарешті, коли вже був мокрий як хлющ, - річ у тім, що на великій швидкості слід тримати крила непорушно: можна махати крилами лише доти, поки швидкість не перевищує п'ятдесяти миль за годину.

Тоді він злетів на дві тисячі футів угору і спробував іще раз, - стрімко прямуючи вниз, витягнув дзьоба, розпростав крила, а коли швидкість сягнула п'ятдесяти миль за годину, припинив ними рухати. Це було дуже важко, але ж спрацювалоІ Десять секунд він мчав зі швидкістю дев'яносто миль за годину. Джонатан установив світовий рекорд швидкості для морських чайок!

Але ця перемрга була скороминущою. Щойно він почав виходити з піке та змінив положення крил, невідома і нездоланна сила знову заволоділа ним і помчала його за собою зі швидкістю дев'яносто миль за годину. Джонатан почувався так, наче його тіло от-от вибухне, розлетиться на друзки. Стрімко, наче від вибуху, падаючи вниз, він уже не відчув страшного удару об тверду, мов камінь, воду.

Коли він нарешті опритомнів - а це вже була ніч, - він гойдався на хвилях у місячному сяйві. Понівечені крила були немов налиті свинцем, та ще тяжче тиснув на спину тягар поразки. Він потайки марив, аби цей тягар затягнув його у глибінь, на саме дно, щоб усе було скінчено.

Та коли він уже почав занурюватись у воду, якийсь дивний голос ледь чутно озвався до нього зсередини: "Тут нічого не вдієш. Я чайка. Проти своєї натури не підеш. Якби я справді мусив щось дізнатися про польоти, то мав би більше мозку в голові! Якби я справді міг навчитися швидко літати, то мав би короткі крила, як у сокола, і полював мишей, а не рибу. Батько мав рацію. Мені треба забути цю дурницю. Треба повернутися додому, до Зграї, і вдовольнитися тим, що я такий, як є, - жалюгідна, нікчемна чайка".

Голос умовк, і Джонатан скорився йому. Вночі чайка мусить сидіти на березі, і відтепер - так пообіцяв самому собі - він буде звичайною чайкою. Так буде краще для всіх.

Він насилу відірвався від темної води і полетів до берега, радий, що навчився берегти сили в низькому польоті.

"Та ні, що це я, - схаменувся він. - Це все в минулому. Я мушу забути все, чого навчився. Я просто чайка, я такий, як усі інші чайки, і літатиму, як вони". І він із болісним зусиллям піднявся на сто футів угору та чимдуж замахав крилами, кваплячись до берега.

Тепер, коли він вирішив бути просто звичайною чайкою у Зграї, йому полегшало - адже розірвано пута, якими він сам себе зв'язав. Не буде більше ніякого навчання, не буде боротьби - отже, не буде й поразок. І як хороше ні про що не думати, просто летіти в темряві, летіти до берегових вогнів...

"Темно! - раптом пролунав той самий тривожний голос. - Чайки не літають, коли темно!"

Та Джонатан не хотів слухати. "Як хороше, - думав він. - Ясний місяць, світла стежка на воді, вогники на березі - все таке мирне, спокійне..."

"Спускайся вниз! Чайки не літають у темряві! Якби ти справді міг літати в пітьмі, то мав би совині очі! Мав би більше мозку в голові! Мав би короткі крила, як у сокола!"

У нічній темряві, на висоті ста футів, Джонатан Лівінгстон примружив очі. І біль, і роздуми - все зникло безслідно.

Короткі крила. Короткі крила сокола!

Ось тобі й відповідь! "Який я був дурний! Усе, що мені треба, - це маленьке, крихітне крило; все, що мені треба, - це скласти крила, так, щоб у польоті ворушити самими кінчиками! Короткі крила!"

Він піднявся на дві тисячі футів над чорною безоднею моря і, ані хвилі не думаючи про поразку, про загибель, щільно притиснув до тіла широкі частини крил, а самі кінчики, вузькі, мов кинджали, виставив назустріч вітру - і стрімко кинувся вниз.

Вітер грізно ревів у нього над головою. Сімдесят миль за годину, дев'яносто, сто двадцять, іще швидше... Тепер, при ста сорока милях за годину, йому було не так важко долати вітер, як при сімдесяти; один легенький порух кінчиками крил - і він вийшов із піке та промчав над хвилями, мов сіре гарматне ядро в польоті до місяця.

І, дивлячись примруженими очима в лице пітьмі та вітру, він відчув шалену радість. "Сто сорок миль за годину! І все під контролем! Якщо я почну піке з п'яти тисяч футів, а не з двох, - цікаво, з якою швидкістю?.."

Недавні роздуми та обіцянки було забуто, ніби їх звіяв могутній стрімкий вітер. Але він не картав себе за те, що порушив слово. Ці клятви - для чайок, що згодні бути звичайними чайками. А той, хто хоч раз торкнувся вершини пізнання, не може зв'язувати себе такими обітницями.

На світанку Джонатан продовжив тренування. З висоти п'ять тисяч футів рибальські човни в морі здавалися малими трісочками на голубому тарелі, а Зграя за сніданком - хмаркою летких порошинок.

Він лишився живий, був сповнений сили, тремтів від радості - був гордий, що опанував свій страх. І тому він не вагаючись притиснув до тіла передню частину крил, випроставши самі кінчики, і поринув униз, до моря.

Спустившись на чотири тисячі футів, він досяг граничної швидкості, і вітер постав проти нього, мов щільна пульсуюча запона, що перешкоджала йому рухатися швидше. Він летів прямо чимдалі вниз, зі швидкістю двісті чотирнадцять миль за годину. Якщо випростати крила зараз, на такій швидкості, то його розірве на мільйон шматків, і він розумів це дуже добре. Але ж швидкість - це могуття, швидкість - це радість, швидкість - це просто краса!

Він почав виходити з піке на висоті тисячу футів, і кінчики його крил залопотіли й зігнулися під шаленим вітром, а рибальський човен і зграя чайок кудись зникли - і раптом виросли просто в нього перед очима, затуливши собою шлях.

Він не міг зупинитися; навіть не знав, як повернути на такій швидкості.

Зіткнення - це смерть.

І тому він заплющив очі.

І сталося так, що того ранку, на світанні, чайка Джонатан Лівінгстон врізався просто у Зграю, що спокійно снідала, - влетів як вихор, на швидкості двісті чотирнадцять миль, із заплющеними очима! Та, мабуть, Чайка Долі йому всміхнулася - ніхто не загинув.

Коли ж він знову підвів голову до неба, то все ще мчав зі швидкістю сто шістдесят миль за годину.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чайка Джонатан Лівінгстон - Річард Бах, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Річард Бах ЧАЙКА ДЖОНАТАН ЛІВІНГСТОН Справжньому Джонатану-чайці, що живе в кожному з нас Частина перша Був ранок, і золоті промені сонця вигравали на легких хвилях тихого моря. Десь за милю від берега закинув сіті рибальський човен, і звістка про це вмить долетіла до Зграї, що чекала сніданку.

# data[].attributes.headline
02.05. 22. Тема. Доброта і щирість Чарлі Бакета. Реальне і фантастичне в повісті.

# data[].attributes.subject
02.05. 22. Тема. Доброта і щирість Чарлі Бакета. Реальне і фантастичне в повісті.

# data[].attributes.body
Шановні п'ятикласники! Сьогодні ви маєте зробити наступні завдання:
1. Описати, як виглядав хлопчик Чарлі, яка у нього була родина.
2. Вкажіть, які риси характеру були притаманні хлопчику. Які вчинки він робив?
3. Виконати завдання за посиланням https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLSebeBdkYjaD3g_1b9L9LWk-lCfEwgdqLft-0p-CIeG_2g5ilA/viewform?usp=sf_link

# data[].attributes.headline
02.05.22. Тема.Ерік Сіґел " Історія одного кохання"

# data[].attributes.subject
02.05.22. Тема.Ерік Сіґел " Історія одного кохання"

# data[].attributes.body
﻿
Время: 2 мая 2022 09:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
29.04.22. Тема. Розвиток мовлення. Послання до майбутніх поколінь.

# data[].attributes.subject
29.04.22. Тема. Розвиток мовлення. Послання до майбутніх поколінь.

# data[].attributes.body
Добрий день, діти! Відкрийте презентацію і виконайте запропоновані завдання. Написану роботу сфотографуй і надішли на електронну адресу. Бажаю успіхів!

# data[].attributes.attachment_link.title
розвиток мовлення Яке майбутнє нас чекає

# data[].attributes.headline
29.04. 22. Тема. Філософський зміст твору " Маленький принц"

# data[].attributes.subject
29.04. 22. Тема. Філософський зміст твору " Маленький принц"

# data[].attributes.body
Тема: Філософський зміст твору " Маленький принц"
Час: 29 квітня 2022 12:30

Підключитися до конференції Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Ідентифікатор конференції: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
29.04.22. Тема. Натовп і влада в романі Бредбері "451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.subject
29.04.22. Тема. Натовп і влада в романі Бредбері "451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Натовп і влада в романі Бредбері
Время: 29 апр. 2022 01:00 PM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
29.04.22 Тема. Характеристика містера Вонки.

# data[].attributes.subject
29.04.22 Тема. Характеристика містера Вонки.

# data[].attributes.body
Тема: Характеристика образу містера Вонки
Час: 10:30

Підключитись до Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
Шановні учні та учен

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці! Опрацюйте у підручнику с.232-233 та презентацію, напишіть тези. Фото з виконаною роботою пришліть на електронну пошту

# data[].attributes.attachment_link.title
Постмодернізм в зарубіжній літературі Христо В.О.

# data[].attributes.headline
Письмові роботи надс

# data[].attributes.body
Письмові роботи надсилати на електронну адресу:

ludmilapismenna123@gmail.com

або вайбер: 0661774788

# data[].attributes.headline
27.04. Тема. Рюноске Акутаґава " Павутинка".

# data[].attributes.subject
27.04. Тема. Рюноске Акутаґава " Павутинка".

# data[].attributes.body
Добрий день, Олександре! Сьогодні тобі потрібно виконати такі завдання:
1. Виконати тести ( перевірка д/з) за посиланням https://docs.google.com/forms/d/e/1FAIpQLSfh9qMLtMcDvl1ZxQUEu1MPILTwHur0OW_DO4daUZRFxE1DaA/viewform?usp=sf_link
2. Прочитати про Акутоґаву с.233, записати у зошит, чим знаменитий цей письменник.
3. Прочитати новелу " Павутинка" с.235

# data[].attributes.headline
28.04. Тема. Контрольна робота з теми " Світова новела"

# data[].attributes.subject
28.04. Тема. Контрольна робота з теми " Світова новела"

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні учні та учениці! Повторіть вивчену тему " Світова новела" і виконайте тести. Бажаю гарних результатів!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
28.04. Тема. Постмодернізм.

# data[].attributes.subject
28.04. Тема. Постмодернізм.

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Постмодернізм
Время: 28 апр. 2022 11:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.attachment_link.title
Рюноске АКУТАҐАВА

# data[].attributes.attachment_link.title
Буктрейлер до новели _Павутинка_

# data[].attributes.headline
26.04.22.Тема: Романтичні образи в мистецтві.

# data[].attributes.subject
26.04.22.Тема: Романтичні образи в мистецтві.

# data[].attributes.body
Опрацюй матеріал підручника с.158, перейди за посиланням і виконай завдання.

# data[].attributes.headline
26.04. Тема. Шеклі " Запах думок"

# data[].attributes.subject
26.04. Тема. Шеклі " Запах думок"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Шеклі " Запах думок"
Время: 26 апр. 2022 11:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111
﻿

# data[].attributes.headline
26.04.22 Тема. Акутагава " Павутинка"

# data[].attributes.subject
26.04.22 Тема. Акутагава " Павутинка"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Акутаґава " Павутинка"
Время: 26 апр. 2022 12:30 PM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/7059733327?pwd=AbudBUHPKyCKeTvYm2bFLN3U8JW4Fb.1

Идентификатор конференции: 705 973 3327
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
25.04.22. Тема. Телебачення: реальний і ілюзорний світ.( продовження)

# data[].attributes.subject
25.04.22. Тема. Телебачення: реальний і ілюзорний світ.( продовження)

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні учні, закріплюємо вивчене( 128-139 підручника) і виконуємо тести. Бажаю успіхів!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
25.04.Тема. Пригоди на шоколадній фабриці.

# data[].attributes.subject
25.04.Тема. Пригоди на шоколадній фабриці.

# data[].attributes.body
Добрий день, діти! Сьогодні ви перевірите рівень знань тексту. Хто прочитав повість " Чарлі і шоколадна фабрика", виконайте тести. Бажаю успіхів!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
Читайте кращі книжки світу!

# data[].attributes.subject
Читайте кращі книжки світу!

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Роальд Дал

Чарлі і шоколадна фабрика

Переклад В. Морозова

Розділ 1. А ось і Чарлі

Ці двоє старезних людей - батько й мати пана Бакета. їх звати дідунь Джо та бабуся Джозефіна.

А ці двоє старезних людей - батько й мати пані Бакет. їх звати дідусь Джордж та бабуня Джорджина. [6]

Це - пан Бакет. Це - пані Бакет. Пан та пані Бакети мають синочка, якого звати Чарлі Бакет.

Це - Чарлі.

Добрий вам день. І вам добрий день. І вам.

Він радий вас бачити.

Уся їхня родина - шестеро дорослих (полічіть) і малий Чарлі Бакет - мешкає в дерев'яній хатинці на краю великого міста. [7]

Хатинка аж ніяк не була розрахована на стількох людей, і жилося їм там страшенно незручно. Мала вона всього дві кімнатки й однісіньке ліжко. Ліжко віддали чотирьом стареньким, бо вони ж такі кволі й утомлені. Такі втомлені, що ніколи й не злазили з ліжка.

Дідунь Джо та бабуся Джозефіна лежали з одного кінця, а дідусь Джордж та бабуня Джорджина - з другого.

Пан і пані Бакети спали з малим Чарлі Баке-том в іншій кімнатці, на матрацах на підлозі.

Влітку це ще було сяк-так, а от узимку, коли по підлозі цілісіньку ніч віяли крижані протяги, ставало нестерпно.

Вони й не мріяли купити кращу хату, чи хоч би ще одне ліжко, бо були дуже вбогі.

З усієї родини роботу мав тільки пан Бакет. Він працював на фабриці зубної пасти, де цілий день сидів на лаві, накручуючи кришечки на тюбики з пастою. Але за накручування [8] кришечок багато не платять, і бідолашний пан Бакет, хоч як багато він працював і як швидко накручував кришечки, ніколи не заробляв стільки, щоб купити бодай половину потрібних для такої великої родини речей. Грошей не вистачало навіть на харчі. На сніданок вони їли хліб з маргарином, на обід - варену картоплю з капустою, а на вечерю - капусняк. Трохи краще бувало в неділю. Усі чекали, коли настане неділя, бо хоч страви готували ті самі, але кожному дозволялося з'їсти по дві порції.

Бакети, звісно, не вмирали з голоду, але всім їм - обом дідусям, обом бабусям, батькові Чарлі, матері Чарлі і особливо малому Чарлі - з ранку до ночі здавалося, що животи поприсихали до спин.

Чарлі було найгірше. І хоч батько з матір'ю часто за обідом чи вечерею віддавали йому свої порції, та хлопцеві все одно було мало, бо він ріс. Чарлі страшенно кортіло чогось ситнішого [9] й смачнішого за капусту з капусняком. А понад усе він хотів... ШОКОЛАДУ.

Йдучи вранці до школи, Чарлі бачив у вітринах крамничок цілі стоси величезних шоколадних плиток. Він зупинявся й дивився на них, притискаючись носом до скла і стікаючи слиною. Щодня він бачив, як інші дітлахи виймали з кишень шоколадні цукерки й пожадливо їх поглинали, і це, звичайно, була для нього велика мука.

Чарлі Бакет міг відчути смак шоколаду єдиний раз на рік, на свій день народження. Уся родина заощаджувала для цього гроші і, коли наставав знаменний день, Чарлі з самісінького чудесного ранку дарували невеличку шоколадну плиточку. І щоразу він акуратно ховав цю плиточку в спеціальну дерев'яну коробочку і зберігав її, ніби вона була зі щирого золота. Кілька наступних днів не смів до неї навіть торкатися - тільки дивився. Коли ж урешті не [10] витримував, то віддирав з куточка манюсінький шматочок паперової обгортки, щоб визирнув манюсінький шматочок шоколаду, а тоді відкушував звідти манюсіньку крихточку - аби тільки відчути цей чудесний солодкий смак, що поволі розтікався по язиці. На другий день відкушував ще одну крихточку, а тоді ще і ще. Отак Чарлі примудрявся розтягти десятицен-тову плиточку шоколаду більш як на місяць.

Але я ще не сказав вам про одне лихо, що мучило малого шоколадолюба Чарлі понад усе. Воно докучало йому набагато більше, ніж якесь там споглядання шоколадних плиток у вітринах крамниць чи поїдання іншими дітьми шоколадних цукерок просто перед його носом.

Гіршої муки годі було уявити:

У цьому місті, майже біля самої хатинки, де мешкав Чарлі, стояла ВЕЛИЧЕЗНА ШОКОЛАДНА ФАБРИКА!

Ви собі уявіть! [11]

І то була не якась там звичайна шоколадна фабрика. То була найбільша й найвідоміша в цілому світі фабрика! Називалася вона "ВОНКА", а власником її був містер Віллі Вонка, найкращий за всі часи виробник і винахідник шоколадних цукерок. І що то була за чудесна, неймовірна будівля! Оточена височенним муром з величезною залізною брамою, вона вся диміла й химерно гула. А повітря навколо муру аж на кілометр просякло густими й розкішними пахощами рідкого шоколаду!

Двічі на день, ідучи до школи й повертаючись додому, малий Чарлі Бакет мусив проминати фабричну браму. І щоразу він дуже-дуже сповільнював крок, задирав носа й на повні груди вдихав цей неповторний шоколадний запах, що огортав його звідусіль.

Ох, як же йому подобався цей запах!

І як же він прагнув потрапити на фабрику й побачити, що ж там усередині. [12]

Розділ 2. Фабрика містера Віллі Вонка

Вечорами, досьорбавши водянистий капусняк, Чарлі завжди заходив у кімнатку до дідусів і бабусь, щоб послухати їхні розповіді, а потім побажати їм на добраніч.

Усі старенькі мали за дев'яносто років. Були вони зморщені, мов сухі сливи, й худі, мов кістяки. Удень вони, від холоду понатягавши на голови нічні ковпаки, тулилися в ліжку, по Двоє з кожного кінця, і з нудьги дрімали. Та [13] варто їм було почути, що відчиняються двері й лунає онуків голос: "Добрий вечір, дідуню Джо й бабусю Джозефіно, дідусю Джордж і бабуню Джорджино", - як усі четверо хутенько сідали на ліжку, їхні старі зморшкуваті лиця спалахували радісними усмішками - і починалася розмова.

Вони любили цього хлопчика. Чарлі був їхньою єдиною в житті радістю і вони цілісінькими днями чекали його вечірніх відвідин. Незрідка заходили й батьки Чарлі, ставали біля дверей і теж слухали розповіді стареньких. Отак щовечора на півгодини ця кімната сповнювалася щастям, а родина забувала про голод і холод.

Якось увечері, коли Чарлі зайшов до дідусів з бабусями, він запитав:

- А чи справді шоколадна фабрика "Вонка" найбільша в світі?

- Чи справді? - здивувалися водночас усі [14] четверо. - Аякже! Святий Боже, невже ти не знаєш? Та вона в п 'ятдесят разів більша за будь-яку іншу фабрику!

- А чи справді містер Віллі Вонка найумілі-ший на світі виробник шоколаду?

- Любий хлопчику, - сказав дідунь Джо, вмощуючись на подушці вище, - та світ не бачив такого дивовижного, фантастичного, неймовірного виробника шоколаду, як містер Віллі Вонка! Я гадав, що всі це знають!

- Я знаю, дідуню Джо, що він відомий, і знаю, що він дуже вмілий...

- Умілий? - вигукнув старенький. - Це не те слово! Він просто чарівник! Він робить з шоколадом усе - усе, що забажає! Правда ж, дорогенькі?

Старенькі поволі закивали й підтвердили усі втрьох:

- Щира правда. Правдивіше не буває. А дідунь Джо додав: [15]

- Ти хочеш сказати, що я не розповідав тобі про містера Віллі Вонку та його фабрику?

- Ніколи, - відповів малий Чарлі.

- О Господи всемогутній! Не знаю, що це зі мною сталося!

- Дідуню Джо, то, може, розкажете зараз?

- А чому ж ні? Сідай отут на ліжку й уважно слухай.

Дідунь Джо був з усіх чотирьох найстарший. Мав дев'яносто шість з гаком, а це дуже похилий вік. Як і всі старезні люди, він був слабий та кволий і цілий день майже не розмовляв.

Зате вечорами, коли в кімнату заходив любий онук, дідунь якимось дивом ніби знову молодшав. Утома й кволість його покидали, він ставав веселий і енергійний, мов юнак.

- Ой, що то за людина, містер Віллі Вонка! - вигукнув дідунь Джо. - Чи знаєш ти, скажімо, що він сам винайшов понад двісті нових [16] сортів шоколадних цукерок, кожен вид з інакшою начинкою, кожен солодший і смачніший за вироби усіх інших кондитерських фабрик!

- Свята правда! - підтвердила бабуся Джозефіна. - А ще він розсилає їх у всі кінці світу! Це ж так, дідуню Джо?

- Так, дорогенька, так. І всім королям та президентам світу. Але він виробляє не тільки шоколадні цукерки. Де там! Він має про запас деякі просто фантастичні винаходи, цей містер Віллі Вонка! Чи знаєш ти, що він придумав, як виготовляти шоколадне морозиво, щоб воно годинами не тануло без холодильника? Влітку його можна цілий ранок протримати на сонці - і воно не потече!

- Та це ж неможливо! - витріщився на ді-Дуня Чарлі.

- Авжеж, неможливо! - вигукнув дідунь Джо. - Це просто безглуздя! Але містер Віллі Вонка це зробив! [17]

- Саме так! - погодилися всі інші, киваючи головами. - Містер Вонка це зробив.

- Окрім того, - вів далі дідунь Джо, говорячи тепер дуже повільно, щоб Чарлі не проґавив ані слова, - пан Віллі Вонка вміє виготовляти зефір, що має смак фіалок, і чудові карамельки, які, поки їх смокчеш, кожні десять секунд міняють колір, і малесенькі пір'їсті льодянички, які смачненько тануть, щойно торкнешся до них губами. Він може зробити жуйку, яка ніколи не втрачає смаку, і цукеркові кульки, які можна роздути до неймовірних розмірів, а тоді проштрикнути шпилькою і проковтнути. А ще він володіє таємним методом виготовлення гарненьких синичих яєчок у чорну цяточку. Коли покласти таке яєчко в рот, то воно поволі меншає, аж раптом щезає цілком, а на кінчику язика залишається крихітне й рожеве цукрове пташеня.

Дідунь Джо стих і поволі провів кінчиком [18]

язика по губах. - Ото тільки подумаєш про таке, і вже тече слина, - додав він.

- У мене теж, - зізнався малий Чарлі. - Але прошу вас, далі.

Батьки Чарлі, пан і пані Бакети, під час розмови тихенько зайшли до кімнати і стояли тепер, слухаючи, біля дверей.

- А розкажи Чарлі про божевільного індійського принца, - запропонувала бабуся Джо-зефіна. - Йому цікаво буде почути.

- Маєш на увазі принца Пондівішну? - перепитав дідунь Джо й захихотів.

- То цілковитий псих! - втрутився дідусь Джордж.

- Але дуже багатий, - додала бабуня Джор-джина.

- А що він такого зробив? - зацікавився Чарлі.

- Слухай, - сказав дідунь Джо, - я зараз розповім. [І9]

Розділ 3. Містер Вонка та Індійський принц

- Принц Пондівішна написав містерові Вонці листа, - почав дідунь Джо, - і попросив, щоб той приїхав аж у Індію і побудував йому величезний палац з самісінького шоколаду.

- І що, дідуню, містер Вонка це зробив?

- Аякже. І що то був за палац! Там було сто кімнат, і все було зроблене з темного чи світлого шоколаду. Шоколадна цегла, шоколадний цемент, шоколадні вікна, усі стіни й стеля були з шоколаду, а ще килими, картини, ліжка й меблі.

# data[].attributes.attachment_link.title
Чарлі і шоколадна фабрика - Роальд Дал, повний текст твору

# data[].attributes.attachment_link.description
Читайте повний текст "Чарлі і шоколадна фабрика" (автор: Роальд Дал) онлайн українською. Повний текст електронної книги Роальд Дал - Чарлі і шоколадна фабрика в перекладі українською мовою на УкрЛіб

# data[].attributes.headline
25.04. Тема. Художні образи казки-притчі " Маленький принц"

# data[].attributes.subject
25.04. Тема. Художні образи казки-притчі " Маленький принц"

# data[].attributes.body
Добрий день, діти, сьогодні ви просто з'ясуєте ваш рівень знання тексту. Виконайте тести. Бажаю успіху!

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
25.04. Тема. Тема знецінення культури. Провідні мотиви твору

# data[].attributes.subject
25.04. Тема. Тема знецінення культури. Провідні мотиви твору

# data[].attributes.body
Перегляньте відео урок https://www.youtube.com/watch?v=Ozuf8wGDSfQ
Виконайте тести за посиланням https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=4196881

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ірина Мосійчук

# data[].attributes.attachment_link.title
І  А  Мосійчук 9 клас Тема знецінення культури у творі Рея Дугласа Бредбері 451 градус за Фаренгейто

# data[].attributes.headline
21.04.22 Тема." Дива" та їхнє сприйняття персонажами

# data[].attributes.subject
21.04.22 Тема." Дива" та їхнє сприйняття персонажами

# data[].attributes.body
Добрий день, шановні семикласники! Сьогодні ви самостійно працюєте над текстом твору. Вам потрібно визначити і порівняти, як почуває себе і сприймає все, що відбувається в крамниці батько та його син. На закріплення матеріалу виконайте тести. Бажаю успіхів!

# data[].attributes.headline
25.04.Тема.Ідея одухотворення життя й відновлення втрачених зв'язків у драмі-феєрії Метерлінка " Синій птах"

# data[].attributes.subject
25.04.Тема.Ідея одухотворення життя й відновлення втрачених зв'язків у драмі-феєрії Метерлінка " Синій птах"

# data[].attributes.body
Шановні учні та учениці! Перш ніж виконувати тести, прочитайте п'єсу та ознайомтесь з поданими нижче матеріалами.

# data[].attributes.attachment_link.title
Приєднатися для виконання тесту на сайті "На Урок" (join.naurok.ua)

# data[].attributes.attachment_link.description
✅ Виконання тесту join.naurok.ua. Приєднатися за кодом наданим вчителем для виконання домашнього завдання або тесту у реальному часі. Тести "На Урок".

# data[].attributes.headline
22.04.22. Тема. 451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.subject
22.04.22. Тема. 451 градус за Фаренгейтом"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Бредбері " 451 градус за Фаренгейтом"
Время: 22 апр. 2022 12:30 PM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/72122307162?pwd=dU6llREjrHoqv61b79HdFBS_viJlzG.1

Идентификатор конференции: 721 2230 7162
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
22.04.22. Тема. Рей Дуглас Бредбері " Усмішка"

# data[].attributes.subject
22.04.22. Тема. Рей Дуглас Бредбері " Усмішка"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Бредбері " Усмішка"
Время: 22 апр. 2022 11:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/72462812320?pwd=7q88vOMwz6xBVI5nPy0jGKF45v5bS7.1

Идентификатор конференции: 724 6281 2320
Код доступа: 1111

# data[].attributes.headline
22.04.22. Тема. Роальд Дал             " Чарлі і шоколадна фабрика"

# data[].attributes.subject
22.04.22. Тема. Роальд Дал             " Чарлі і шоколадна фабрика"

# data[].attributes.body
﻿Людмила Письменна приглашает вас на запланированную конференцию: Zoom.

Тема: Роальд Дал " Чарлі і шоколадна фабрика"
Время: 22 апр. 2022 10:30 AM Хельсинки

Подключиться к конференции Zoom
https://us04web.zoom.us/j/78203464085?pwd=Enpun_5zaxaN3Zu_1jbi9cDeubAx_w.1

Идентификатор конференции: 782 0346 4085
Код доступа: 1111

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Ранок на "Лтаві"

# data[].attributes.attachment_link.title
Експрес урок: Моріс Метерлінк

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Зарубіжна літ-ра. Моріс Метерлік. Роль фантастики у творі "Блакитний птах"

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Всеукраїнська школа онлайн

# data[].attributes.attachment_link.title
10 клас. Зарубіжна література. Моріс Метерлінк  Ідейний зміст драми-феєрії «Блакитний птах»

# data[].attributes.headline
Діти, хто не зміг до

# data[].attributes.body
Діти, хто не зміг долучитися до конференції. Перегляньте відео і презентацію, прочитайте оповідання " Чарівна крамниця"

# data[].attributes.headline
21.04.22 Тема. Г. Ґ. Маркес " Стариган із крилами".

# data[].attributes.subject
21.04.22 Тема. Г. Ґ. Маркес " Стариган із крилами".

# data[].attributes.body
Шановні учні, ваше завдання:
1. Опрацюйте біографію Г. Маркеса та прочитайте оповідання  " Стариган із крилами"
2.Перегляньте відео урок
3. Виконайте тести https://naurok.com.ua/test/join?gamecode=9151804

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Маріанна Гончаренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Габріель Гарсія Маркес "Стариган із крилами". Дистанційний урок зарубіжної літератури. 11 клас

# data[].attributes.headline
Шановні учні, хто не

# data[].attributes.body
Шановні учні, хто не зміг долучитися до конференції, перегляньте презентацію, відео, прочитайте п'єсу М.Метерлінка " Синій птах"

# data[].attributes.attachment_link.title
Символічний сенс сюжету у драмі-феєрії Метерлінка

# data[].attributes.headline
21.04.22 Тема. Герберт Уеллс " Чарівна крамниця"

# data[].attributes.subject
21.04.22 Тема. Герберт Уеллс " Чарівна крамниця"

# data[].attributes.body
Добрий день, Сашо, переглянь відео і запиши декілька фактів про Уеллса в зошит. Прочитай оповідання " Чарівна крамниця".

# data[].attributes.attachment_link.title
Герберт Уэллс

# data[].attributes.headline
19.04.22. Романтичні образи в мистецтві

# data[].attributes.subject
19.04.22. Романтичні образи в мистецтві

# data[].attributes.body
Опрацюй матеріал підручника с.148, переглянь відеоурок і виконай  фотосесію " Романтичні образи моїх сучасників"( підр. с.157)Виконане завдання пришліть на електронну адресу
ludmilapismenna123@gmail.com

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Світлана Снігур

# data[].attributes.attachment_link.title
8 клас.  Відеоурок  за темою "Романтизм у музиці, театрі й моді".

# data[].attributes.headline
19.04.22 Тема.Тестування за вивченою темою.

# data[].attributes.subject
19.04.22 Тема.Тестування за вивченою темою.

# data[].attributes.body
Шановні шестикласники, тест складається з двох частин: І частина - тести, ІІ частина - розгорнута відповідь на запитання( цю частину перевірятиму вручну) Бажаю успіхів!

# data[].attributes.headline
22.04. 22 Тема. Художні образи казки-притчі " Маленький принц"

# data[].attributes.subject
22.04. 22 Тема. Художні образи казки-притчі " Маленький принц"

# data[].attributes.body
Перегляньте відеоурок, заповніть таблицю:
Планета | Представник | Характеристика

# data[].attributes.attachment_link.authors[].name
Наталія Гиренко

# data[].attributes.attachment_link.title
Антуан де Сент-Екзюпері "Маленький принц"