# data[].attributes.body
Maria Josefa Tarazona Gil, any 1939.
Va nàixer a València capital i actualmente viu a casa dels seus fills entre la capital i un altre poble de L'Horta Sud.
És la major de tres fills d'una familia de clase baixa valenciana.
El seu pare mecànic i guardia d'asalt per la qual cosa va ser empresonat fins que ella va tindre 6 anys; la seua mare era netejadora i ama de casa. El seu germà treballava com a mecànic de màquines de cosir i la germana de perruquera.
La seua major afició era cosir a l'escola i fora d'ella, ja que després el seu futur laboral girà entorn aquest món.

# data[].attributes.body
Començà l'escola l'any 1946 amb l'edat de 7 anys fins als 12 anys a l'escola anomenada El Palleter, un lloc molt gran amb un pati ample i dues plantes que separaven a les xiquetes dels xiquets. Aquest estava prop de l'avinguda del Port.
El seu horari era de les nou del matí fins a les dotze i per les vesprades també tenien classes però de labors.
Una d'aquestes va ser la guanyadora de l'escola i s'envià a l'Ajuntament de València per tal que es mostrara a les exposicions, un costum d'aquella època.

# data[].attributes.body
Les assignatures que cursava Maria Josefa eren religió, taller de costura i labors, llengua i escriptura, aritmética i càlcul. La segona era la seua preferida.
Totes excepte corte i confecció les donava la mateixa mestra, María.

# data[].attributes.body
Els materials principals que utilitzava eren l'enciclopèdia on es recopilaven totes les assignatures a més d'un quadern on feia tots els exercicis i les eines per a donar clases com ara regles, llapiceres, una goma, etc.
Per altra banda també usava molts materials per a l'assignatura de confecció.

# data[].attributes.body
Una de els anècdotes que la meua iaia recorda molt sovint són la de les lliçons en les quals la mestra Donya Maria posava a totes les alumnes en filera i começava a preguntar... en el moment en el qual una d'elles fallava, la mestra li donava un colp amb l'objecte que tinguera a la mà, com ara un cartabó o les feia donar un pas enrere. Recorda a més a més els favoritismes de la mestra cap a certes alumnes i a la seua amiga Consol, la que sempre fallava.
A la mateixa vegada recorda que els dissabtes de matí tota l'escola havia d'anar a l'església i el mes de Maria.
Recorda a més la grandària del pati i els jocs als quals jugava com ara el sambori, la disposició de les aules, al personal del centre, com Don Francisco, que era el marit de Donya María i els professor dels homes, etc.
A més ella no portava cap uniforme per anar a clase, i tenien la rutina obligatòria d'entrar a classe i dir "bondia" i la d'anar a misa els dissabtes pel matí.
En conclusió, degut a l'educació que va rebre la meua iaia, les expectatives estudiantils que tenia i té, actualmente són molt baixes, ja que en aquella època a l'unic que aspirava era a converti-se en modista, cosa que va aconseguir; així i tot deia que el que més l'agradava era cosir, ique si podía escapar-se de l'escola ho haguera fet en més d'una ocasió per anar-se al camp.

# data[].attributes.body
Audio de la persona entrevistada.

# data[].attributes.body
Aquest treball ens ha paregut molt emocionant ja que mai ens havien plantejat a cap altra assignatura aquest fet, el de realitzar una entrevista als nostres iaios.

L’entrevista ens ha servit molt per adonar-nos de que aquesta és la nostra vocació, a més, de que estem hui en dia en una situació gràcies a la lluita i els esforços que realitzaren els mestres d’altres generacions, encara que foren frustrades en l’època franquista.

També hem pogut connectar els coneixements tractats a classe com han sigut la cultura escolar i els materials utilitzats, les costums i metodologia impartides a l’època franquista, a més del currículum d’aquells anys, que fou molt diferent a la qual gaudim hui dia a les nostres escoles.

A pesar dels pocs records de la segona entrevista, tinguerem prou per adonar-nos de la situació de separació de sexes dins les aules, del currículum diferenciat i també de les influències dictatorials i eclesiàstiques, com ara podem comprovar amb “El mes de María”, maig, molt repetit en la segona entrevista.
També ha sigut un plaer poder contactar amb una mestra juvilada, i a més, d'un altre país, Argentina, que ens ha servit per a conéixer la nostra futura profesió des d'una altra época i des d'un altre lloc, molt diferent al nostre.

Per finalitzar, pensem que ha sigut un plaer poder contactar amb aquestes persones, perquè ens a paregut molt interessant i pensem que és un bon record per a quan sigam majors.

# data[].attributes.body
Elvira Jordà Gassó.
Va nàixer l'any 1941 a Alginet.
Als 19 anys va haver d'anar a París amb el seu home per a treballar de costurera a una fàbrica. A París va tenir els dos primers fills i l'any 1976 van tornar a Alginet, fins a dia d'avuí.
És la menuda de quatre germanes. D'una família de classe baixa, de pare agricultor i mare ama de casa.

Com a aficions tenia la costura i la música. També li agradava anar al camp a ajudar al seu pare, encara que aquest no li deixava anar molt sovint.

# data[].attributes.body
Va començar l'escola als 8 anys, fins els 12 anys quan s'acabava l'ensenyament obligatori a l'escola del poble per a dónes i havies de continuar els estudies a una escola fóra.

Als 10 anys va anar a classes extraescolars de música sols un any, perquè volia aprendre a tocar el piano, però com que els seus pares no li'l podien comprar, es va deixar les classes.

Ella i les seues germanes anaven a classes de reforç de matemàtiques que les impartia un amic del seu pare, perquè el seu pare volia que es formaren més del que els ensenyaven a l'escola.
També assistia amb les seues germanes a classe de costura obligades on aprenien totes les tècniques i formes de costura, i havien de brodar-se el dot per a quan es casaren.

# data[].attributes.body
Com a assignatures tenien religió, lectura i escriptura, i aritmètica i càlcul, però a un nivell molt bàsic.
També teien costura i una assignatura per a aprendre a mantenir la família i la casa que es deia Labors.
Les assignatures eren impartides per dónes.

# data[].attributes.body
Les experiències que recorda la meua iaia de la seua escola són majoritàriament bones.
Recorda que la mestra que impartia l'assignatura de lectura i escriptura era molt inteligent i que, a banda de impartir les classes, els parlava oltes vegades del context en que estaven vivint fóra del poble i els explicava cóm era la situació en que estaven vivint. També recorda d'ella que tenía una veu molt bonica i que recitava poemes de memòria.

A l'escola no duien cap uniforme, però si que havien de formar una fila i resar abans d'entrar. Recorda que al professorat se li tractava amb molt de respecte i havia una rutina per a dirigir-se a ells.

Recorda també la seua professora de l'assignatura extraescolar de música. Conta que era una dona molt inteligent de Mùrcia però que en el poble no estava massa ben vista ja que vivia amb un altra dona, mestra també. Recorda que li va costar molt de temps convéncer el seu pare de que li deixara assistir a classes amb ella.

També recorda que el seu home li deixava els seu bloc de matemàtiques perquè volia aprendre a dur comptes i fer problemes a un nivell més elevat, i ell li ho explicava.

Com a conclusió, em va contar que no se penedeix de no haver pogut seguir estudiant ja que no li agradava i no se li donava massa bé, però que si que li haguera agradat seguir estudiant música i aprendre a tocar el piano.

A més, li haguera agradat estudiar disseny d'interiors, ja que ella s'ha dedicat tota la vida a la costura i encara que estaven obligades, li agradava i se li donava molt bé.
Li agrada tot el que tracta de decoració, mobles i disseny, per això, si haguera pogut estudiar, haguera treballat del mateix, però amb més formació.

# data[].attributes.body
Els materials que utilitzava a l'escola era una enciclopèdia, que contenia informació per a totes les assignatures; un llibret per a l'assignatura de moral i comportament; i un  bloc de notes que utilitzava per a totes les assignatures.
A més del material escolar, havien de dur una motxilleta amb tot el material per a l'assignatura de costura i confecció.

# data[].attributes.headline
FOTO DEL QUADERN QUE UTILITZAVA A L'ESCOLA

# data[].attributes.subject
FOTO DEL QUADERN QUE UTILITZAVA A L'ESCOLA

# data[].attributes.body
Pio Vicenta García, any 1932.
Va nàixer en las Toscas, Córdoba, i actualment viu en Villa Dolores, provincia de Córdoba, Argentina.
9 germans. Pare i mare comerciants.
Una de les seres aficiones era llegir i tumbé li agradava jugar al camp amb els seus germans.

# data[].attributes.body
Va fer la primària, la secundaria i el batxillerat. Després va accedir a la formació de docent.
El seu horari d'anar a l'escola era de mati

# data[].attributes.body
Les assignatures que tenien era ciències socials, matemàtiques, caligrafía, llengua, francés, educación física i religió, que amb el canvi de govern la van eliminar.

# data[].attributes.body
Els materials que utilitzaven principalment era la pissara i les fitxes que proporcionaba la mestra.

# data[].attributes.body
Les experiencies que m'ha contat la meua iaia son bones, encara que no se'n recorda de moltes.
Ella recorda quan jugaven tons els companys en el pati als jocs tradicionals, com la corda.
I com a experiència de mestra, recorda quan va estar en una escoleta molt menuda en la muntanya i sols eren tres mestres encarregades de tots els alumnes. També recorda quan va recòrrer moltes escoles i totes elles tenien les seues particularits.

# data[].attributes.body
Audio de la persona entrevistada.