# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
mirades tiques biennal pensament ciutat oberta

# data[].attributes.attachment_link.title
Mirades Crítiques a la Biennal de Pensament Ciutat Oberta

# data[].attributes.attachment_link.description
Escucha y descarga los episodios de Mirades Crítiques gratis. El grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors proposa un espai de reflexió al voltant dels temes del cicle Mirades Crítiques. La interculturali... Programa: Mirades Crítiques. Canal: BCN Interculturalitat. Tiempo: 01:37:39 Subido 06/11 a las 13:10:31 59993405

# data[].attributes.body
"El cinema i les imatges sustenten l'imaginari racista"

# data[].attributes.headline
V. SESSIÓ. MIRADES CRÍTIQUES SOBRE LA INTERCULTURALITAT. BIENNAL DE PENSAMENT CIUTAT OBERTA

# data[].attributes.subject
V. SESSIÓ. MIRADES CRÍTIQUES SOBRE LA INTERCULTURALITAT. BIENNAL DE PENSAMENT CIUTAT OBERTA

# data[].attributes.body
14.10.2020 - Centre Cívic Convent de Sant Agustí

# data[].attributes.body
Fundació Diagrama
Casal de barri Transformadors (Fort Pienc)
Programa Català de Refugi
Universitat Jaume I
Fundació Tot Raval
EMMCI ONG
Metges del Món
UAB
Servei de convivència d'Horta-Guinardó
ICAB
La Pera Cooperativa
CCCB
Districte de Ciutat Vella - Ajuntament de Barcelona
La Clara Comunicació
AVV El Carmel
Consell Municipal d'Immigració de Barcelona
Centre de Recursos en Drets Humans
Luciérnagas Arte en Acción
Centro de Arte Social Comunitario
El Parlante
El Catalejo
Casal Sant Cristòfol
PDC Poblenou
Associació SUDS
L'Esberla
Casa Orlandai
CEPAIM
La Tregua
CEAI
Oficina per la No Discriminació
Llatins per Catalunya
Associació Antropologies
El Born Centre de Cultura i Memòria
LOG Films
Campus Docent Sant Joan de Déu
Departament d'Educació
Apropem-nos

# data[].attributes.body
El passat 17 de juny va tenir lloc la quarta sessió del cicle Mirades Crítiques, promogut pel grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors. En aquesta ocasió, es va tractar d’un taller online, liderat pel col·lectiu New Voices New Futures.

# data[].attributes.body
https://www.ivoox.com/53390859

# data[].attributes.body
https://youtu.be/j-OSUaALkRM

# data[].attributes.body
(De)construcció d'imaginaris racistes a través de la imatge

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El grup de formació de la XBCNA ha decidit posar en marxa de forma virtual la primera sessió del cicle 'Mirades Crítiques' del 2020 que estava previst fer-la de forma presencial al mes d'abril però va ser ajornada per motius del confinament.

La sessió (De)construcció d'imaginaris racistes a través de la imatge. Taller online d'anàlisi de representacions visuals de la interculturalitat ​serà a càrrec de New Voices New Futures (col·lectiu de producció, suport i distribució de films i realitzadors/es afrodiaspòrics) el dimecres 17 de juny de 18 h a 20.30 hores via Zoom.

Aquesta sessió està dirigida especialment a entitats de la XBCNA que realitzen audiovisuals, exposicions fotogràfiques o que utilitzen imatges per elaborar cartells o posts per a xarxes socials vinculades a la interculturalitat.

Els objectius de la sessió són:

Analitzar la creació, reproducció i consum d'imatges amb imaginaris racistes (exotitxació, folklorització, invisibilització i assimilacionisme, entre d'altres).

Propostes i bones pràctiques de creació de nous imaginaris.

A nivell de continguts:

​La pràctica de la deconstrucció

Establir les bases conceptuals de la deconstrucció: quins imaginaris, quines eines, quines fonts.

Construcció d'imaginaris racistes:

​anàlisi i reflexió sobre qüestions de representació (històriques i actuals)

anàlisi de males pràctiques (audiovisuals, fotografia, cartelleria, xarxes socials, etc.)

La pràctica de la creació de nous imaginaris

Construcció d'imaginaris racistes i creació de nous imaginaris: La nostra pràctica (de New Voices, New Futures) i com és el nostre procés de creació.

Presentació i discussió a partir d'exemples/productes propis i debat sobre com treballem, com deconstruïm, eines, experiències, dificultats i contradiccions.

Data: dimecres 17 de juny Hora: de 18 h a 20.30 hores Cal inscripció prèvia enviant un correu a plainterculturalitat@bcn.cat.
El cicle mirades crítiques és promogut per part del grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors, amb l'objectiu de revisar de forma crítica conceptes, enfocaments i metodologies que incideixen en les formes d'aplicar i d'entendre la interculturalitat.
#MiradesCrítiques

# data[].attributes.attachment_link.title
Arriba una nova sessió del cicle 'Mirades Crítiques'

# data[].attributes.attachment_link.description
El grup de formació de la XBCNA ha decidit posar en marxa de forma virtual la primera sessió del cicle 'Mirades Crítiques' del 2020 que estava previst fer-la de forma presencial al mes d'abril però va ser ajornada per motius del confinament.

# data[].attributes.headline
IV. SESSIÓ. (DE)CONSTRUCCIÓ D'IMAGINARIS RACISTES A TRAVÉS DE LA IMATGE 

# data[].attributes.subject
IV. SESSIÓ. (DE)CONSTRUCCIÓ D'IMAGINARIS RACISTES A TRAVÉS DE LA IMATGE 

# data[].attributes.body
17.06.2020 - activitat online

# data[].attributes.headline
EL GRUP DE FORMACIÓ DE LA XARXA BCN ANTIRUMORS ESTÀ FORMAT PER: 

# data[].attributes.subject
EL GRUP DE FORMACIÓ DE LA XARXA BCN ANTIRUMORS ESTÀ FORMAT PER: 

# data[].attributes.body
Kira Bermúdez (títol individual)

Associació Antropologies

Associació Unesco per al Diàleg Interreligiós (AUDIR)

Associació La Tregua. Arte y transformación social

Centre d'Estudis Africans i Interculturals

OND - Oficina per la No Discriminació

+ info: shorturl.at/cepMO

# data[].attributes.attachment_link.title
PLENÀRIA. Desmuntant la Islamofòbia als barris.docx

# data[].attributes.body
Centre Cultural Islàmic de Sants

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Comunicadora i activista al Centre Cultural Islàmic de Sants, la Uassima desenvolupa la funció de portaveu, és la responsable de les comunicacions externes i s'encarrega del seguiment dels projectes anuals.
Conversem amb Uassima Boutaliss en el marc de la tercera sessió del cicle 'Mirades Crítiques. Desmuntant la islamofòbia als barris', organitzat pel grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors, que va tenir lloc el passat mes de desembre al Centre Cultural Islàmic de Sants. Què és el Centre Cultural Islàmic de Sants i quina és la seva trajectòria?
Portem més de 35 anys al barri de Sants. A part de practicar la nostra religió, al centre es fan classes de català, classes d'alfabetització a dones grans i també es dona assessorament i suport a qualsevol persona que vulgui apropar-s'hi. S'imparteixen classes d'àrab per als infants i s'aprofita l'espai per a fer xerrades per a joves, trobades interreligioses, etc.

Al principi la mesquita estava ubicada al Camí de la Cadena, però pel pla d'urbanització de Can Batlló, el nostre espai anava fora i vam haver de buscar-nos la vida. I aquí va ser on van començar les dificultats per trobar un local que estigués al barri a prop de tothom i que no hi haguessin conseqüències a nivell de veïnat, ja que la mesquita passava d'estar ubicada en un espai aïllat, sense habitatges al voltant, a rodejar-nos d'activitat social i de veïnat, amb tot el que podia implicar.
Quines dificultats i/o facilitats vau tenir per poder tenir un espai dins un barri com el de Sants?
Pel que fa a les facilitats, la relació amb l'Ajuntament va ser molt bona. Coneixem molta gent que va treballar en el procés i que ens va donar el suport que no teníem per part de la societat. Hi havia un compromís, no només perquè ens pertocava per llei, si no perquè era un deure moral i perquè portàvem molt de temps al barri.

Per part de les associacions de veïns i de la Comissió de Festes de la Bordeta no hi va haver cap problema, perquè ens coneixem de sempre i perquè participem de les activitats del barri. Pel que fa al veïnat, van haver-hi discrepàncies, i fins i tot es va fer una recollida de firmes per evitar que ens hi instal·léssim.

Al cap i a la fi, és conseqüència de l'estigmatització existent. Són etiquetes que ja tenim posades. Malauradament, encara ens queda un llarg camí per desmuntar la islamofòbia als barris, perquè vagis on vagis, si vols tenir un centre de culte musulmà sense estar aïllat, et trobaràs amb dificultats, però com sempre dic, ni un pas enrere.
Com vau afrontar i superar aquestes dificultats?
Tot i que ens venia de nou el fet d'obrir un espai de culte, a nivell personal aquestes traves o aquestes dificultats ja ens les trobem al dia a dia, a l'hora de trobar feina o llogar un pis, o només anant pel carrer. Per tant, crec que vam afrontar les dificultats gràcies al diàleg, amb molta paciència i a saber-ho gestionar.

Vam decidir no donar l'esquena al problema i vam establir diàlegs de forma espontània per aconseguir portar a terme el nostre dret com a ciutadans. Dret a tenir un espai com qualsevol altre i a quedar-nos al nostre barri. Per què me n'he d'anar a un polígon industrial a fer la meva activitat? No té cap sentit.

Per tant, a nivell legal, com que nosaltres sabíem que teníem un local insonoritzat, que complíem la normativa al 100%, no hi havia por per això, així que vam tirar endavant.

A nivell social, crec que la lluita, la perseverança i la paciència que es va tenir des del centre en sí, va ser clau en aquells moments. Aquesta és la nostra filosofia i la nostra forma de treballar i així ho hem demostrat en aquest temps. Potser sense la nostra lluita hagués estat possible quedar-nos al barri, però potser no amb els resultats que es veuen ara.

Vam viure un principi una mica difícil. Però ara no té res a veure, els veïns hi conviuen i inclús diuen que se senten més segurs, ja que sempre hi ha algú entrant o sortint del centre cada cinc hores màxim, perquè tenim la pregària de la nit, la pregària de l'alba, la del migdia, la de la tarda... i si hi ha qualsevol moviment estrany pel barri, les persones del centre ho podran notar.

El passat mes de desembre vas participar en l'organització, dinamització i la posada en comú dels grups de treball de la tercera sessió del cicle 'Mirades Crítiques' Desmuntant la islamofòbia als barris. Quina és la teva valoració de la sessió?

En general va ser una sessió molt pràctica i dinàmica. Imagino que els participants pensaven que estarien asseguts a una cadira i que es passarien tota la sessió escoltant una conferència, i crec que es van sorprendre quan es van trobar que ells havien de participar. Per a mi la participació és molt positiva, ja que facilita que la persona reflexioni i que deconstrueixi pensaments; que se'n vagi amb idees diferents. I en aquest sentit, crec que aquesta activitat ho va aconseguir.

Respecte als ponents, hi havia un ventall molt ampli. Hi van participar la Fàtima Taleb que havia estat en política; el Mohamed Ait Abou que representava l'àmbit social, el Mostafà Shaimi, que destacava en el cap de la investigació i la Diana Al-Rahmoun, que va aportar en temes de literatura/acadèmia. Tots ells van fer que fos una sessió molt interessant en què cadascú va poder aportar coses molt diverses i molt necessàries.
Quines van ser les conclusions?
Al ser una sessió tan dinàmica no hi van haver unes conclusions clares ni consensuades. Però jo crec que això és bo. No crec que en una activitat sempre s'hagin de generar conclusions, perquè moltes vegades les conclusions ja les sabem. Arribem amb les conclusions ja fetes, la qüestió és veure com solucionem els problemes que hagin pogut sorgir durant aquest procés. El que sí que crec és que es van remoure consciencies i els assistents van poder palpar els problemes que es poden trobar les persones musulmanes o ser conscients d'aquelles realitats invisibilitzades.
Què va suposar per a tu fer aquest tipus d'activitat en un centre com el vostre?
Em va semblar molt adequat, ja que els temes que van sorgir s'han viscut com a centre i es té consciència d'això.
Quines respostes o conclusions pots ressaltar en relació a com podem desmuntar la islamofòbia als barris?
Com a comunicadora que soc no hi ha res com la comunicació entre les dues diferències. Hi ha diferències entre nosaltres però hi ha una cosa que ens fa iguals: que tenim els mateixos drets per defensar i que lluitem per un interès compartit: defensar la llibertat de l'altre. En aquest sentit jo crec que la millor manera de desmuntar els prejudicis és parlar i no tancar-se.

Nosaltres ens sentim del barri, som del barri i participem de les activitats del barri. A través del nostre dia a dia com a centre i a través de les diverses activitats que fem ja desmunten la islamofòbia. Sense voler, però ho fem. Fent la feina que fem i participant en les activitats fa que siguem una entitat més del barri. Perquè ho som i mai deixem de costat la nostra identitat com a persones del barri de Sants.
Durant el taller vau compartir coneixements per identificar la islamofòbia i pensar conjuntament estratègies a escala comunitària per posar en pràctica. A nivell ciutat què creus que s'hauria de fer per desmuntar-la?
En moltes ocasions només ens contacten o estem presents tant als mitjans de comunicació, com a les entitats o a les associacions quan es parla d'algun tema relacionat amb l'islam, sinó no tenim veu. Per tant, crec que caldria normalitzar i visibilitzar a tot un col·lectiu no només en situacions on es parli de nosaltres, sinó també quan es parli de política o coses de la quotidianitat, de la que formem part i on tenim molt a dir.

Quan engegues la televisió no veus a una persona musulmana parlant sobre la situació política actual, sobre el debat d'investidura... En formem part però d'una manera paral·lela i oportunista. Es van obrint camins, tot s'ha de dir, però per la nostra perseverança.
Com a comunicadora, que creus que haurien de fer els mitjans de comunicació per contribuir a desmuntar la islamofòbia?
Prou etiquetes i prou sensacionalisme, que no fan res més que estigmatitzar. El que han de fer els mitjans és normalitzar. Quan en una notícia es menciona el fet que la persona és musulmana s'obre la porta a la islamofòbia. De la mateixa manera que en la noticia no s'inclou si la persona segueix la fe cristiana, doncs en el cas de ser musulmana tampoc. Encara que es tracti d'una noticia en positiu, no cal mencionar-ho.

El fet de ser musulmana és una cosa privada i és una cosa que jo decideixo com a persona lliure que soc. Quan no sigui una cosa condicionant no crec que s'hagi de dir perquè fomenta el racisme. Per què hem de tenir por a ser diferents? Què significa ser normal?

Podeu consultar els materials d'aquesta sessió en aquest enllaç i al canal d'ivoox del cicle.

Estigueu atentes al nostre web i a les nostres xarxes socials per estar informades de les properes sessions del cicle 'Mirades Crítiques'.

# data[].attributes.attachment_link.title
L'ENTREVISTA | Uassima Boutaliss: "Desmunten la islamofòbia a través del dia a dia al barri"

# data[].attributes.attachment_link.description
Comunicadora i activista al Centre Cultural Islàmic de Sants, la Uassima desenvolupa la funció de portaveu, és la responsable de les comunicacions externes i s'encarrega del seguiment dels projectes anuals. Conversem amb Uassima Boutaliss en el marc de la tercera sessió del cicle 'Mirades Crítiques.

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Usamos cookies para que la web funcione, personalizar contenido, analizar trafico, mostrar anuncios personalizados y para integrar redes sociales. Compartimos información con nuestros partners de analítica, publicidad y redes sociales para el registro. Si pulsas "Aceptar" o continuas navegando, aceptas su uso.

Más Información Aceptar

# data[].attributes.attachment_link.description
Escucha y descarga los episodios de Mirades Crítiques gratis. Aprofitant la celebració del Dia Internacional de lluita conta la Islamofòbia, el grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors, amb la col·laboraci... Programa: Mirades Crítiques. Canal: BCN Interculturalitat. Tiempo: 01:06:30 Subido 28/01 a las 09:33:20 47027459

# data[].attributes.body
Mezquita Al-Rahma- Centre Cultural Islàmic de Sants
Assoc. Antropologies
Audir- Associació Diàleg Interreligiós
Centre d'Estudis Africans i Interculturals
Grup Municipal Esquerra Repúblicana- Sants
Metges del Món- Catalunya
Servei d'Interculturalitat -Sant Andreu
Institut Municipal Serveis Socials-Ajuntament de Barcelona
Direcció General d'Afers Religiosos-Generalitat de Catalunya
Consorci Acció Social - La Garrotxa
Red Antirumores Navarra ( Zaska)
Forn de Teatre Pa'Tothom
Fundació Enllaç

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En el marc del Dia Internacional de lluita contra la Islamofòbia (12 de desembre), us proposem un diàleg crític amb activistes de diverses procedències i àmbits de treball per desmuntar la islamofòbia als barris.

Aprofitant la celebració del Dia Internacional de lluita conta la Islamofòbia, el grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors, amb la col·laboració del Centre Cultural Islàmic de Sants us proposa la tercera i última sessió de l'any, Desmuntant la islamofòbia als barris, un diàleg crític amb Diana Al-Rahmoun, Fàtima Taleb, Mohamed Ait Abou i Mostafà Shaimi amb la dinamització de Uassima Boutaliss.

Les diverses procedències i bagatges acadèmics, activistes i pràctiques d'intervenció de les persones convidades i de les persones que vulguin participar, ens permetrà fer un exercici conjunt per fer sorgir, amb l'ajuda de diversos elements provocadors, les múltiples explicacions, narratives i discursos al voltant del que s'entén com a islamofòbia en el context espanyol i català, i historitzar i contextualitzar el concepte per tal de conèixer la pluralitat de discursos dins i fora de la comunitat.

Davant la manifestació contemporània de la islamofòbia, es compartiran coneixements per identificar-la i pensar conjuntament estratègies a escala comunitària per posar en pràctica.
Dia: dissabte 14 de desembre Hora: de 10.30 h a 13.30 h Lloc: Centre Cultural Islàmic de Sants (Carrer Súria, 8-10 baixos)
Per a més informació i inscripcions: antirumors@bcn.cat. Places limitades!
Us recordem que podeu consultar els materials de totes les sessions del cicle 'Mirades Crítiques' en aquest enllaç i al canal d'ivoox del cicle.
#MiradesCrítiques #XarxaBCNAntirumors

# data[].attributes.attachment_link.title
Desmuntant la islamofòbia als barris. Vine a la darrera sessió de l'any del cicle Mirades Crítiques!

# data[].attributes.attachment_link.description
En el marc del Dia Internacional de lluita contra la Islamofòbia (12 de desembre), us proposem un diàleg crític amb activistes de diverses procedències i àmbits de treball per desmuntar la islamofòbia als barris.

# data[].attributes.headline
III. SESSIÓ. DESMUNTANT LA ISLAMOFÒBIA ALS BARRIS

# data[].attributes.subject
III. SESSIÓ. DESMUNTANT LA ISLAMOFÒBIA ALS BARRIS

# data[].attributes.body
14.12.2019 - MESQUITA AL-RAHMA. CENTRE CULTURAL ISLÀMIC DE SANTS

# data[].attributes.body
"El racisme i els mateixos mecanismes de prejudici que ens trobem a la societat, els trobem també a la cultura LGTBI"
http://bit.do/carimccaymiradescritiques

# data[].attributes.attachment_link.title
Relatoria II Sessió Cicle Mirades Crítiques_Racisme i LGTBIFòbia

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
En el marc de la celebració del Dia Internacional de l'orgull LGTBI, vam reflexionar sobre les eines i estratègies per a treballar des d'una mirada interseccional el racisme i la LGTBIfòbia en context de diversitat sexual i de gènere.

El passat dijous 27 de juny, el Centre LGTBI de Barcelona va acollir la segona sessió del cicle 'Mirades crítiques', promogut per part del grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors.

El taller, al qual hi van participar 35 persones aproximadament, va estar impartit per Cari McCay Jones, treballadora social i mediadora familiar, que va iniciar el taller llençant una reflexió: "abans de parlar o treballar en l'àmbit de la diversitat sexual i de gènere, cal revisar el nostre lloc de privilegi en relació a la blanquitut i la racialització per portar-ho a l'àmbit estructural i visualitzar les estructures de poder que operen dins la comunitat LGTBI".

Els privilegis de la blanquitut, va exposar, s'evidencien quan es pregunta a la gent blanca en quin moment van assumir la seva "condició" com a persones blanques. Poca gent ha hagut de plantejar-se que ser blanca sigui una posició de privilegi.

Cari McCay va posar de manifest la idea de la consciència però també de la inconsciència de ser una persona privilegiada i la seva relació amb el poder en relació a múltiples característiques (gènere, raça, classe, etc.) i a l'explotació i l'opressió.

També vam entrar a l'anàlisi des de la perspectiva interseccional, però des d'una mirada crítica, ja que sovint quan es parla d'interseccionalitat s'obvia el racisme, i sobretot en l'àmbit de representació d'una suposada diversitat dins el món LGTBI.

A continuació, va fer referència a militants i activistes no blancs LGTBI que han estat protagonistes de processos de transformació i que no formen part de l'historia oficial del moviment.

En aquest marc, ens va explicar el concepte d'homonacionalisme, de la investigadora Jasbir K. Puar (teòrica queer i professora del Departament de dones i estudis de gènere de la Universitat Rutgers a Nova Jersey als Estats Units), com a element fonamental de blanquejament de la història del moviment LGTBI.

Després va introduir el concepte pink washing, fent l'anàlisi de tot el marxandatge - fins i tot a les bosses de patates -en relació a la setmana de l'orgull LGTBI buidant-lo de contingut polític i "blanquejant" el moviment, els cossos i subjectes.

Cari McCay planteja que existeix racisme en el marc de la comunitat LGTBI, posant en qüestió l'existència real d'una comunitat, a la representativitat i a les aplicacions de contactes, entre d'altres. En aquest marc, ens va explicar la iniciativa #MoreColorMorePride com a repulsa a situacions racistes en el marc de l'orgull 2017 a la ciutat de Filadèlfia i com, el fet d'afegir els colors negre i marró va ocasionar un allau de crítiques que no es corresponen amb l'acceptació de les altres banderes de cada col·lectiu dins el moviment.

Per últim, ens va recomanar seguir a Iki Yos Piña Narváez (@erchxspinha de la Revista Negrxs) i Putochinomaricón com a dos artistes no blancs que fan activisme des del seu propi llenguatge i d'una forma crítica.

En breu podeu consultar els materials d'aquesta sessió en aquest enllaç i al canal d'ivoox del cicle.

# data[].attributes.attachment_link.title
Crònica sobre la segona sessió del cicle 'Mirades crítiques'

# data[].attributes.attachment_link.description
En el marc de la celebració del Dia Internacional de l'orgull LGTBI, vam reflexionar sobre les eines i estratègies per a treballar des d'una mirada interseccional el racisme i la LGTBIfòbia en context de diversitat sexual i de gènere.

# data[].attributes.body
Assoc. Antropologies
La Tregua
Centre LGTBI- Barcelona
Col·lectiu i+
Universitat de Vic
La Negreta del Gòtic
Districte Eixample - Ajuntament de Barcelona
Apropem-nos
Can Batlló
Centre Cívic La Sagrera
Maristes de Catalunya
Punt de Referència
Esquerra Repúblicana
SED
Punt InfoJove
CEB
Joves per la igualtat i la solidaritat
Institut L'Alzina
Fabrikur
Voltes
Canviem-ho - Ajuntament de Barcelona
Centre municipal d'acollida d'urgencia per violencia masclista
Centre LGTBI

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Usamos cookies para que la web funcione, personalizar contenido, analizar trafico, mostrar anuncios personalizados y para integrar redes sociales. Compartimos información con nuestros partners de analítica, publicidad y redes sociales para el registro. Si pulsas "Aceptar" o continuas navegando, aceptas su uso.

Más Información Aceptar

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
eines estrat gies treballar mirada interseccional racisme lgtbif context diversitat

# data[].attributes.attachment_link.title
Eines i estratègies per a treballar des d'una mirada interseccional el racisme i LGTBIfòbia en un context de diversitat

# data[].attributes.attachment_link.description
Escucha y descarga los episodios de Mirades Crítiques gratis. En el marc de la celebració del 28 de juny, Dia Internacional de l'orgull LGTBI, la segona sessió del cicle #MiradesCritiques del grup de formaci... Programa: Mirades Crítiques. Canal: Bcn Interculturalitat. Tiempo: 02:43:40 Subido 04/07 a las 12:51:14 38008191

# data[].attributes.attachment_link.title
Arriba una nova sessió del cicle 'Mirades Crítiques'

# data[].attributes.attachment_link.description
En el marc de la celebració del Dia Internacional de l'orgull LGTBI, el cicle ens proposa reflexionar sobre "Eines i estratègies per a treballar des d'una mirada interseccional el racisme i la LGTBIfòbia en context de diversitat sexual i de gènere."

# data[].attributes.headline
II. SESSIÓ. EINES I ESTRATÈGIES PER TREBALLAR DES D'UNA MIRADA INTERSECCIONAL EL RACISME I LA LGTBIFÒBIA EN UN CONTEXT DE DIVERSITAT SEXUAL I DE GÈNERE 

# data[].attributes.subject
II. SESSIÓ. EINES I ESTRATÈGIES PER TREBALLAR DES D'UNA MIRADA INTERSECCIONAL EL RACISME I LA LGTBIFÒBIA EN UN CONTEXT DE DIVERSITAT SEXUAL I DE GÈNERE 

# data[].attributes.body
27.06.2019 - CENTRE LGTBI BARCELONA

# data[].attributes.headline
I. SESSIÓ. EINES METODOLOGIQUES PER TREBALLAR LES MEMÒRIES MIGRANTS AL BARRI

# data[].attributes.subject
I. SESSIÓ. EINES METODOLOGIQUES PER TREBALLAR LES MEMÒRIES MIGRANTS AL BARRI

# data[].attributes.body
04/04/2019 - MUSEU D'HISTORIA DE LA IMMIGRACIÓ A CATALUNYA

# data[].attributes.body
Diásporas Críticas

# data[].attributes.attachment_link.description
Critical Días is an arts research platform coordinated by Anyely Marín and Rebecca Close. Their projects have explored notions of transmission and contagion as they cross histories of medicine, communication technologies and critical pedagogy. Their ...

# data[].attributes.body
“Cal crear estratègies per trencar amb els estereotips i deixar enrere l'exotització i la folklorització”

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Conversem amb Anyely Marín per seguir reflexionant al voltant dels temes que ens va posar sobre la taula en la seva participació a dues activitats organitzades pel Programa BCN Interculturalitat.
Investigadora i docent. Treballa en la intersecció de les polítiques del cos i la història de les ciències per fer un mapeig de les noves lògiques racistes. Al costat de Rebecca Close co-dinamitza @criticaldias una plataforma d'intervencions crítiques que combina lectures col·lectives, elements multimèdia i espais pedagògics. Forma part de la 'Red Conceptualismos del Sud'. El 21 de març, Dia Internacional contra el racisme, vas participar a la taula rodona 'El racisme té memòria'. Què ressaltaries?
En aquesta taula rodona fèiem l'exercici d'historitzar el que avui entenem com a relacions interculturals i racials. Crec que és un treball pendent en el context de l'Estat espanyol pel que fa a les seves antigues colònies i amb altres països amb els quals té una relació asimètrica i de dominació, incloent el Marroc.

L'exercici de reconstruir un relat des de la distància històrica que ens permeti comprendre aquestes relacions en l'actualitat no és molt comuna. Penso que hem de seguir treballant en aquesta direcció i reconstruir la memòria del racisme, perquè si no sembla que el racisme no té un començament; sembla que el racisme és tan sols un prejudici aïllat, sense relació amb processos polítics, econòmics i colonials. Situar el racisme modern a partir de processos colonials, de dominació i de guerres de conquesta, és molt important per entendre el racisme avui dia.

També és important entendre la derivació de velles formes de racisme biològic a noves lògiques racistes que s'enfoquen en la figura del migrant. Els migrants encarnem ara el que abans encarnava el negre o la població esclava de la colònia. Aquest altre que tant l'Estat com l'estructura social desitjaria que no estigués aquí.
Per entendre la discriminació racial, cal comprendre la seva construcció històrica...
El naixement del racisme està molt vinculat a la memòria colonial; al moment en el que es fa una invasió, una guerra i s'han de generar polítiques, discursos i tècniques de dominació que passen per inferioritzar a l'altre. En aquest procés de guerres de conquesta es crea una sèrie de subjectes a partir de la idea que són inferiors o indesitjables i que cal educar-los. Es tracta de diferents formes d'inferiorització que van canviant amb el temps.

Quan es comencen a donar els grans processos migratoris d'ex colònies cap a Europa, bé sigui de colònies del Carib a Anglaterra, o de països sud-americans o africans a Espanya, Itàlia, etc., llavors les persones migrants ja entrem encarnant velles nocions d'inferioritat.

No se'ns tracta com a iguals, sinó com a éssers inferiors que han de ser colonitzats, i aquí és on comencen a activar-se discursos xenòfobs. Depèn del tipus d'estrangers l'estereotip que s'aixeca serà un o un altre. A partir d'aquestes idees estereotipades es cau en velles figures del racisme i se'ls adjudiquen al migrant.
El 4 d'abril, vas realitzar un taller en el marc del cicle 'Mirades crítiques' sobre eines metodològiques per treballar les memòries migrants al barri. En aquest cas, què destacaries?
En el taller plantejàvem que sovint, per parlar dels migrants es recorre a estratègies d'exotització i de folklorització. En determinats casos, la festa del menjar Sud-asiàtic, per posar un exemple, pot servir com a primera estratègia, per crear un espai de coneixement i crear certa consciència de la presència sud asiàtica, però la vida de les persones s'està desplaçant cap a un element cultural exòtic.

Això funciona com una segona manera d'invisibilitzar la vida real de les persones i els processos migrants reals. Per què es va desplaçar la població colombiana amb tanta força en els anys 90 cap a diferents parts del món i també cap a Espanya? Per què a la fi dels 80 i principis dels 90 van venir els equatorians? Per què en aquests últims tres anys hi ha una gran quantitat de veneçolans demanant asil? Aquesta historització i reconeixement de la vida real de la població no es pot fer a través de festivitats sobre elements culturals.
Justament, en aquest taller, vas proposar una de les següent preguntes dinamitzadores. Ens podries explicar breument al fet que et refereixes quan ens planteges de quina manera les polítiques i iniciatives de promoció de la memòria local recullen i amplifiquen les experiències de les persones migrades?
A Barcelona, en moltes ciutats europees, però també en aquelles ciutats centrals del món on hi ha molts migrants poques vegades la memòria històrica acostuma a recollir el que les poblacions migrants han imprès sobre la ciutat i quant l'han transformat.

Barcelona no seria el que és sense la migració pakistanesa, marroquina, sud-americana, africana... és a dir, les migracions transformen les dinàmiques econòmiques, culturals, d'alimentació, lingüístiques, veïnals, cooperatives, etc. I d'altra banda, hi ha una quantitat de conflictes locals, barrials, escolars i laborals que tenen a veure amb aquest no reconeixement real i efectiu de la migració.

Quan es construeix la memòria històrica hi ha dos discursos dominants. El discurs oficial, més dominat per certa dreta cultural, que parla de les glòries de la nació: quan es construeix la ciutat, qui va posar la primera pedra, etc. I a aquest discurs se li ha oposat una altra construcció historiogràfica a partir de finals dels anys 60; el discurs de l'esquerra i la història social: de la història obrera, de les classes baixes, de com les classes baixes van transformar, van disputar espais, van crear barris, van crear cultura, etc.

En aquests dos discursos no apareixen les figures migrants que són tan importants. Hi ha uns conflictes escolars, locals i barrials que tenen a veure amb la falta de reconeixement simbòlic lingüístic, econòmic i d'existència. Per exemple, si en un barri s'explica la història des del punt de vista de la història obrera; en un barri en què a partir dels anys 80, 90, 2000 i els 2010 ha tingut successives migracions i, on l'obrer és el record d'alguns avis però que no és la realitat del barri, s'està construint una memòria falsa. S'està produint una negació activa del que va venir després.

És com si es pensés que els migrants amenacen aquesta memòria. Crec que cal començar a pensar estratègies de memòria que tinguin en compte això: Quins factors econòmics, socials, d'exclusió i quines dinàmiques s'estan donant perquè aquests vells assentaments de classe treballadora siguin ara els llocs dels migrants? Des del punt de vista oficial de la memòria de Barcelona actual, hi ha memòries migrants que amb prou feines apareixen, memòries migrants sobre les quals no s'aprofundeix.
Com es relaciona la memòria de la discriminació racial i les memòries migrants als barris?
Si pensem en l'Europa fins al segle XVII, ser blanc no donava cap privilegi, es podia ser una persona blanca servil, esclava o indesitjable. Els exilis i els càstigs no tenien a veure amb el color de la pell, passaven per altres factors. Quan s'inventa una diferència racial, adjudicada al color de pell, es crea la ruptura d'aliances entre servils i al mateix temps un privilegi que serveix per inferioritzar a l'altre.

I aquesta dinàmica d'inferioritzar, en aquest cas al migrant, es reprodueix als barris de classe baixa, on existeixen pocs privilegis. En aquests barris es donen unes tensions racials que tenen a veure amb aquesta falta de poder real d'un grup i d'un altre. Si pensem en joves de diferents països musulmans, als quals permanentment se'ls està vigilant, s'està qüestionant les seves formes de ser o de pensar, aquí estem parlant d'una població que ha de disputar permanentment la seva identitat.

Per descomptat que és un grup que se sent pressionat pel que fa a com construir la seva identitat. Si aquest grup de joves és pressionat per un grup de joves blancs que viuen aquí i que estan assentats des del punt de vista cultural: cognoms, famílies, llengua... es produiran velles tensions racials. Crec que caldria treballar-ho i historitzar-ho més, perquè hi ha una important relació entre l'ús dels falsos privilegis per sentir certa quota de poder.
Com configurar nous imaginaris que nodreixin el teixit comunitari, la complicitat i els espais de lluita a partir de les experiències interculturals veïnals?
És imperatiu atendre la configuració d'imaginaris, maneres de veure, referents simbòlics, aspectes que ens són indiferents; quan miro a l'altre i veig el seu color de pell, immediatament ho omplo de sentit, a partir d'un imaginari estereotipat i racialitzat. Per tant, cal crear estratègies per trencar amb els estereotips i deixar enrere l'exotització i la folklorització, aquesta és una política cultural dels anys de postguerra. El folklore era l'estratègia de la UNESCO per reconèixer la diversitat del món després de la guerra. Ja no necessitem polítiques folklòriques.

Crec que la configuració de nous imaginaris passa per crear espais per a l'amplificació de la veu que permetin que en un període de dos, tres o cinc anys, la comunitat migrant creï els seus propis referents, el seu propi discurs com a migrant. La creació de l'imaginari passa per amplificar aquesta veu i crear escenes on aquest subjecte contemporani es vegi clarament.

El creixement de la indiferència no és casual, és part del nostre imaginari, és un valor del capitalisme, que fa que no veiem o no ens sorprengui la pobresa entre certa gent, i en canvi la pobresa d'uns altres ens sorprengui molt.
El racisme estructural, la xenofòbia i l'enduriment de les fronteres impacten els imaginaris i les auto-narratives barrials?
Clar. Per què és important recuperar la memòria migrant activa, real i contemporània? Perquè Europa i les polítiques europees han donat un important pas cap a la dreta. Fins i tot les polítiques de l'esquerra estan tensionades per aquesta noció de la dreta sobre Europa com a frontera dura; sobre l'estranger com algú indesitjable, i aquest enduriment ha creat una multitud de discursos xenòfobs.

El discurs xenòfob de la Unió Europea va caient en capes en l'estructura social. Als barris on la convivència migrant és real, es reprodueix aquesta frontera d'una manera dura, conflictiva, que s'expressa en el bulliyng, en pallisses o en l'obstaculització de tot tipus, com el fet de no llogar pisos als migrants, per exemple.

Per tant, aquesta reproducció exigeix que creem una política migrant que desactivi aquests discursos que travessen la relació d'una xenofòbia oficial, bastió d'Europa, amb dinàmiques a escala local; en escoles i barris. Una política que permeti tallar amb la interrelació de la xenofòbia estructural i la xenofòbia a petita escala.

Els discursos d'Europa com a frontera es reprodueixen immediatament en la vida local i barrial, per tant, les polítiques de la memòria migrant són més urgents que mai, perquè si des de la política de la memòria del barri s'invisibilitza la vida del migrant real, no estereotipat, s'està reproduint el discurs dels mitjans i el discurs de l'alta política.

Els migrants no estem de pas. Hi ha una fantasia inconscient en la dreta i en l'esquerra que Europa alguna vegada tornarà a ser només blanca. I això no és així. El món migrarà cada vegada més. I s'està transformant cada vegada més. No hi haurà puresa de sang mai més. Llavors cal habilitar els imaginaris migrants i que aquests apareguin amb tota la seva lluentor, perquè no és que els imaginaris migrants no estiguin, és que no estan sent reconeguts, ni visibilitzats, ni identificats.

Com a migrants, estem fent multitud de coses, vivint en diferents formes d'organització, existim amb tot el que això implica i són les polítiques europees les que no volen donar-li l'ampli reconeixement a les nostres existències.
En el taller, vas plantejar algunes recomanacions pràctiques en relació a com podem tenir en compte aquestes reflexions a l'hora de promoure una producció d'història multicèntrica a nivell local. Quines ressaltaries?
Ressaltaria el fet de crear aliances en la diferència i el pensar que les memòries migrants i les vides migrants són tremendament dinàmiques i que no estan aïllades o estan fent vida permanentment amb la gent local. Aquest impacte simultani d'un grup sobre un altre i com es van creant noves relacions cal ressaltar-ho i reconèixer-ho.

També ressaltaria la importància que té retornar la contemporaneïtat a tots els subjectes. Deixar de veure la contemporaneïtat com un temps exclusiu d'Europa.

Finalment, ressaltaria el fet d'historitzar les comunitats migrants, donar-los context. Deixar-les de veure com a figures buides. Perquè el migrant es construeix de vegades com a fantasma: no parla res, no sap res, no té passat, no té recorregut vital... Llavors això que es deixa com a buit és el que l'imaginari racista omplirà de sentit.
Aquestes absències no explicades es generen no només a nivell local, també a un nivell més macro. Un exemple podria ser que, en parlar de la memòria històrica a Espanya es pensa només en la Guerra Civil espanyola. Per què succeeix?
Perquè la memòria és, en realitat, una política. Per això es parla de polítiques de la memòria perquè és el que recordem o el que estudiem en els llibres d'història a l'escola. El que els presidents i el rei, per exemple, recorden en la televisió sobre Espanya és una selecció d'esdeveniments que es fan des del poder per crear un discurs nacional i regional.

En aquesta política de la memòria, el franquisme va tenir un paper molt destacat, ja que va aconseguir crear el concepte cultural d'Hispanitat. Un concepte que ha tingut molta força política i una capacitat d'aglutinar diferents grups culturals, econòmics, des de les classes baixes fins a les altes, relacions internacionals de les elits llatinoamericanes amb les elits espanyoles. L'esquerra es va oposar al franquisme i a la terrible política de la dictadura, però no es va oposar a la política cultural de la Hispanitat, que oculta una política anterior; la política colonial, amb el conseqüent i poc reconegut paper d'Espanya en la creació de la deshumanització de l'altre i el racisme modern.

Des del segle XVIII, durant la il·lustració, Espanya té una participació protagonista en l'emergència del concepte modern de raça en la cultura global, i això no es diu i no es reconeix. D'altra banda, Espanya es va aferrar al relat de la fi de la Colònia com el seu fracàs, i la manera de recuperar-se d'aquesta vergonya va ser a través de la Hispanitat.

Quan recupera una mica de la memòria colonial, recupera el segle XVI i el segle XVII que són els seus moments de glòria. Del segle XVIII no parla perquè al segle XVIII comença la política negrera dura que enriqueix ciutats com Madrid i Barcelona. Llavors aquesta part l'oculten i quan cal parlar de la memòria, de les grans proeses de la Hispanitat, se'n van al segle XVI i això és el que serveix d'aglutinador social i polític. A això caldria oposar-li una altra memòria, ja que una política de la memòria tan sols es pot modificar mitjançant una consciència opositora, com diria Chela Sandoval.
Què recomanaries als centres cívics o als museus a l'hora d'organitzar la seva programació. Quina seria la teva proposta?
Una de les estratègies possibles és contextualitzar la presència de les gents, donar-li un sentit històric; que els migrants deixin de ser una figura buida. Reconèixer que darrere hi ha un procés vital travessat per factors polítics i/o econòmics i projectes personals. Donar-li un context, amplificar la realitat de comunitats.

Una altra estratègia seria crear polítiques i accions culturals que reconeguin el plurilingüisme d'una ciutat. Se sol dir que els migrants, sobretot els asiàtics i els africans, "no parlen" o "parlen malament". La idea que l'altre no parla és ignorància nostra, dels castellanoparlants o catalanoparlants. Crec que cal desactivar això creant escenes en el qual aquest que sembla que no parla res pugui parlar, encara que això impliqui que nosaltres no entenguem. Les diferents formes de memòria no reconeixen aquest coneixement i empoderament sinó que tracten més aviat de desconèixer-ho i desacreditar-ho.

També caldria crear aliances en la diferència, és a dir, no tenim per què trobar tot el que ens identifica per poder ser aliades en determinada cosa. Cal fer de la diferència un valor.

Abandonar les pràctiques d'exotització i folklorització és una altra estratègia que proposaria. Jo crec que des d'un centre cívic, des d'una festa de barri, des d'un lloc més oficial de la ciutat, cal posar-li un fre. Aquesta no pot ser la política intercultural dominant, ja que segueix excloent a la pròpia gent a la qual suposadament vol incloure. Crec que caldria crear estratègies on la pròpia comunitat estigui involucrada en el com i en el que sobre reconeixement, memòria, etc.

Aquesta és l'estratègia que en el taller anomenàvem ' Amplificació de la memòria migrant ', és a dir, crear els canals d'interlocució i d'escolta perquè siguin les comunitats migrants les que puguin generar la seva memòria i que no es generi una política des de dalt. Diferents estratègies perquè la veu que està allí s'amplifiqui i pugui prendre lloc.

Crec que els conflictes racials migrants als barris de classe baixa, no es desactivaran amb festes exotitzants. L'estratègia exotitzant és una forma d'encobrir el racisme; racialitza a l'altre perquè el converteix en una figura que no és contemporània. Aquesta és una altra de les estratègies que recomanaria: mirar la contemporaneïtat del migrant. Europa s'ha construït a si mateixa com a contemporània i tota la resta ho considera endarrerit.

Aquesta no contemporaneïtat, aquesta incapacitat per veure la contemporaneïtat de les comunitats migrants, incideix en les polítiques de memòria. El migrant a més és quelcom que està constantment canviant. La migració planteja una dinàmica que la memòria històrica no planteja. No veig que s'estiguin desenvolupant les eines per fer front a això, com a part d'una interculturalitat real.
Finalment i, per aprofundir en aquests i altres temes, ens podries recomanar lectures, autor(e)s, col·lectius, iniciatives / bones pràctiques que tinguin en compte aquests criteris?
Recomano a Manuel Lucena Salmoral, un historiador de la Universitat d'Alcalá, que va morir l'any passat i que va dedicar molts anys a la història de les lleis racials i colonials enfocades en la idea de raça. És un dels pocs historiadors espanyols que ha tractat de rastrejar i traçar el racisme espanyol amb les lleis racials. Té diversos llibres publicats per la UNESCO, ja que va entrar dins del programa per a l'eradicació del racisme.

'De l'esclavitud al treball assalariat', de Moulier-Boutang, estableix una relació des de l'esclavitud, on no hi ha salari, fins al treball migrant que s'exerceix a França i a Europa a principis dels 2000. Fa una vinculació interessant entre la figura del migrant i les diferents figures del treballador assalariat al llarg de la història.

Recomano també, llegir a Chela Sandoval i la seva metodologia oposicional o opositiva. Ella i les seves contemporànies són les veritables veus decolonials que cal rescatar.

' Mil anys d'història no lineal' de Manuel de Landa, per començar a pensar històries híbrides, històries que no siguin construïdes en el sentit lineal, perquè la historiografia lineal deixa fora a la història més vulnerable.

Recomano veure el treball d'un projecte que va existir fins a 2007 a Boston, Video Machete, una espècie de laboratori audiovisual amb joves, un veritable espai per crear comunitat migrant viva, feminista, antiracista, trans, multilingüe. Admiro molt les seves metodologies i tot el que van generar. Tinc la sort de treballar actualment amb la seva fundadora, Dalida Benfield, videoartista i feminista decolonial que segueix generant espais de creació, pensament crític i art migrant. Amb ella vaig participar l'any passat en una plataforma d'investigació deslocalitzada. Es poden veure les línies del projecte a la pàgina web Migratory Times.

Recomano alguna de les pràctiques d' Iconoclasistas, un col·lectiu argentí que fa mapatges col·lectius. La seva metodologia serviria per fer mapatges de barris on es poden veure els conflictes i presències migrants com a punt de partida.

En general, crec que cal veure a les comunitats migrants fortes que ja fan i generen les seves pròpies polítiques culturals, de memòria i d'aglutinament. Crec que cal aprendre, sobretot, de les comunitats migrants que ja fan política intercultural sense que sigui una política oficial.

---------------------
Més informació
En breu disposareu dels materials sorgits d'aquesta primera sessió del cicle ' Mirades crítiques '.

# data[].attributes.attachment_link.title
L'ENTREVISTA | Anyely Marín Cisneros: "Cal crear estratègies per trencar amb els estereotips i deixar enrere l'exotització i la folklorització"

# data[].attributes.attachment_link.description
Conversem amb Anyely Marín per seguir reflexionant al voltant dels temes que ens va posar sobre la taula en la seva participació a dues activitats organitzades pel Programa BCN Interculturalitat. Investigadora i docent. Treballa en la intersecció de les polítiques del cos i la història de les ciències per fer un mapeig de les noves lògiques racistes.

# data[].attributes.body
Assoc. Antropologies

Fundació Surt

Audir

CEAi

Servei Interculturalitat-Horta Guinardó

Servei Interculturalitat-Sant Andreu
SIEP Sant Andreu
Fundació Tot Raval

PDC Poble Sec

Coordinadora d’Entitats Poble Sec
SOS Racisme

Pla Comunitari Nou Barris
Centre Cívic La Sagrera

Servei Canviem-ho - Ajuntament de Bcn

MhiC
Associació Kàtedra
Lafede.cat

Col·lectiu i+
Associanisme i iniciativa ciutadana-Ajuntament Bcn
Àrea Drets i Ciutadania - Ajuntament de Bcn

# data[].attributes.attachment_link.title
TRANSCRIPCIÓ. I SESSIÓ MEMÒRIES MIGRANTS. .docx

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
Usamos cookies para que la web funcione, personalizar contenido, analizar trafico, mostrar anuncios personalizados y para integrar redes sociales. Compartimos información con nuestros partners de analítica, publicidad y redes sociales para el registro. Si pulsas "Aceptar" o continuas navegando, aceptas su uso.

Más Información Aceptar

# data[].attributes.attachment_link.keywords[]
eines metodologiques treballar ries migrants barri

# data[].attributes.attachment_link.title
Eines metodologiques per treballar les memòries migrants al barri

# data[].attributes.attachment_link.description
Escucha y descarga los episodios de Mirades Crítiques gratis. "Eines metodològiques per treballar les memòries migrants al barri", a càrrec d'Anyely Marín, investigadora militant i codinamitzadora de Cr... Programa: Mirades Crítiques. Canal: Bcn Interculturalitat. Tiempo: 02:34:13 Subido 25/04 a las 07:35:44 34929203

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El cicle neix de la necessitat de repensar les formes d'entendre i treballar des d'una perspectiva crítica a la interculturalitat.

Sorgit de la necessitat de repensar la interculturalitat a través de diverses propostes formatives, el grup de formacióde la Xarxa BCN Antirumors inicia el cicle formatiu "Mirades crítiques". Amb l'objectiu de revisar de forma crítica conceptes, enfocaments i metodologies que incideixen en les formes d'aplicar i d'entendre la interculturalitat, el cicle se centra en:

Revisar críticament i actualitzar continguts, metodologies i enfocaments de treball utilitzats fins ara en relació a les accions de promoció del model intercultural.

Respondre des de la innovació pedagògica i formativa al context o actualitat política, educativa i cultural de la ciutat.

Contribuir a la formació continuada del personal tècnic de les entitats de la XBCNA i agents antirumors.

Generar materials pedagògics i debats per a difondre a les xarxes socials.

Aquest cicle s'inicia amb la sessió "Eines metodològiques per treballar les memòries migrants al barri", a càrrec d' Anyely Marín, investigadora militant i codinamitzadora de Critical Días, qui ens proposa, des d'una perspectiva intercultural, les següents reflexions i qüestions en relació als esforços per configurar una memòria històrica als barris: De quina manera les polítiques i iniciatives de promoció de la memòria local recullen i amplifiquen les experiències de les persones migrades? Com configurar nous imaginaris que nodreixin el teixit comunitari, la complicitat i els espais de lluita a partir de les experiències interculturals veïnals?
Històries familiars, experiències migrants, punts de vista determinats per posicions de classe social o pels efectes de la racialització estructural i dels discursos xenofòbs, componen un conjunt de relats que desborden les narratives locals i municipals cap a una memòria amplificada i transversal que urgeix per a repensar el nostre present.
El cicle comptarà, com a mínim, amb una sessió formativa per trimestre, en la qual es dedicarà el temps suficient per tal d'aprofundir en conceptes o temes emmarcats en els debats actuals al voltant de la interculturalitat crítica, el diàleg interreligiós, el racisme, l'homonacionalisme, les dissidències sexuals i la racialització, entre d'altres.

Les sessions formatives, encara que tinguin diverses propostes metodològiques i temàtiques, tindran l'objectiu de vincular els debats amb la pràctica dels agents antirumors i del personal tècnic de serveis i entitats que formen part de la XBCNA.

En cas que estigueu interessades a assistir a la primera sessió del cicle o si voleu formar part del grup de formació i proposar noves formacions dins del cicle, podeu enviar un correu electrònic a antirumors@bcn.cat.

# data[].attributes.attachment_link.title
Engega el cicle formatiu "Mirades crítiques" del grup de formació de la Xarxa BCN Antirumors

# data[].attributes.attachment_link.description
El cicle neix de la necessitat de repensar les formes d'entendre i treballar des d'una perspectiva crítica a la interculturalitat. Sorgit de la necessitat de repensar la interculturalitat a través de diverses propostes formatives, el grup de formacióde la Xarxa BCN Antirumors inicia el cicle formatiu "Mirades crítiques".