# data[].attributes.body
Per què m'he apuntat a aquesta formació, amb la de coses funcionals que podria millorar de la meva pràctica diària?

# data[].attributes.attachment_link.readable_text
El camp: cultius, formes de conreu, àrees i perímetres i maquinària agrària; bodegons de natura morta; el clima, les estacions i la lluna; els productes transgènics, els ecològics i els de proximitat; les formes de vida al camp, l'èxode rural i el turisme. I tot això en anglès, a excepció del refranyer popular.

El camp, aquí, és un contenidor, un centre d'interès o una excusa global. A dins s'hi troben tots els coneixements curriculars necessaris sense una fragmentació per matèries i des d'una perspectiva competencial i integral. Les noies i nois de 12 anys que abordin el camp seran subjectes d'una altra lògica acadèmica, potser més d'acord amb la realitat -que és global-, i amb la manera -natural- que l'ésser humà té d'observar, associar i expressar el món.
De la realitat als continguts
La tradició escolar ha dividit l'ensenyament en àmbits didàctics cada cop més aïllats i desconnectats entre si. El coneixement, però, no el trobem en parcel·les, sinó que està estructurat en nodes i format per una infinita xarxa de relacions amb la qual interactuem diàriament.

La proposta de la globalització com a principi pedagògic, concepte definit pel metge, psicòleg i pedagog Ovideo Decroly, es fonamenta en la manera en com nosaltres aprenem, i en especial, els nens i nenes. En el seu característic sincretisme, l'infant inicia el seu procés d'aprenentatge a través de la percepció. Segons Decroly, quan l'infant ha estat capaç de percebre la totalitat -per exemple, el camp-, la seva curiositat natural el portarà a investigar i descobrir-ne les parts -el clima, les estacions, els tipus de cultiu, la vida al camp...

Per al pedagog belga, la globalització és, doncs, la base de la transmissió del coneixement i del desenvolupament infantil. A la pràctica això vol dir no separar el coneixement en matèries, assignatures o lliçons, sinó transmetre'l a través de centres d'interès - el camp - que interrelacionen diverses disciplines (història, geografia, llengua, tecnologia, etc.).
Centres educatius innovadors
Avui a Catalunya són forces els centres que ensenyen a través de treballs globalitzats, ja sigui per projectes proposats pels alumnes o el mateix professorat com per projectes externs, a partir d'encàrrecs concrets d'entitats i institucions. L'objectiu final és oferir a l'alumnat una formació integral, entenent que la realitat és l'objecte fonamental d'estudi.

A l' Institut Quatre Cantons de Barcelona han implementat el treball globalitzat a l'ESO. En aquest centre que dirigeix Ramon Grau (podeu llegir una interessant entrevista publicada al web Fem escola), treballen diàriament les àrees de ciències socials, ciències naturals, tecnologia i educació visual i plàstica per centres d'interès (els conflictes, el bosc o el temps de les croades, entre d'altres). Les matemàtiques o la llengua, a més d'estudiar-se com a matèries, també es treballen en el context dels temes tractats. Cap llibre de text; zero deures a fer a casa. Exàmens? Sí, però també moltes exposicions orals, documents, etc. I tot, a través d'una plataforma virtual d'aprenentatge.

Més exemples els trobem en l' Institut Montgrós de Sant Pere de Ribes, l' Institut de Sils, el Mont Perdut de Terrassa, l' escola Jacint Verdaguer de Sant Sadurní d'Anoia o l' Institut Les Vinyes de Castellbisball, tots ells membres de la Xarxa de Centres Innovadors de l'ICE de la Universitat Autònoma de Barcelona.
La col·laboració, motor de canvi
Aquesta nova manera d'ensenyar implica una nova fórmula organitzativa que requereix una gran capacitat de coordinació entre tots els professors, donat que es fuig de l'especialista en una única matèria, i a dins de l' aula, on s'afavoreix el treball per competències, la col·laboració i la participació activa dels alumnes.

Però la col·laboració també es produeix amb altres agents socials i culturals, que poden arribar a proposar un treball globalitzat específic. La proposta s'emmarca en el món real i implica accions amb valor pràctic i intel·lectual. L'objectiu és passar de la repetició del discurs dels llibres de text a la generació compartida de coneixement.

L'Institut Quatre Cantons, per exemple, ha incorporat treballs globalitzats a proposta d'entitats com la Sala Beckett, el Museu Blau o la Fundació Vila Casas.
Aprendre a col·laborar, una necessitat de present i de futur
El treball globalitzat modifica els rols i les responsabilitats tradicionals en el centre educatiu i afavoreix que altres actors més enllà dels educatius es facin corresponsables de l'educació que reben els alumnes. Cal continuar fomentant projectes d'innovació compartits, articulats en xarxes horitzontals i flexibles que troben en les TIC el seu instrument més eficient.

En aquest sentit, i coincidint amb el desè aniversari dels Debats d'Educació, la Fundació Jaume Bofill i la Universitat Oberta de Catalunya posem en marxa els Debats d'Educació en Acció. Col·laborar per a Innovar amb l'objectiu de recollir i compartir les experiències més innovadores que s'estan duent a terme al nostre país a favor del canvi educatiu.

La iniciativa, que cerca la col·laboració de tota la comunitat educativa, es durà a terme a través d'un nou lloc web, que actuarà d'altaveu, i d'un esdeveniment que tindrà lloc el 15 de maig a l'Auditori del MACBA (Barcelona).

# data[].attributes.attachment_link.title
Formar per a la vida. El treball globalitzat - Blog de la Fundació Jaume Bofill

# data[].attributes.attachment_link.description
El camp: cultius, formes de conreu, àrees i perímetres i maquinària agrària; bodegons de natura morta; el clima, les estacions i la lluna; els productes transgènics, els ecològics i els de proximitat; les formes de vida al camp, l'èxode rural i el turisme. I tot això en anglès, a excepció del refranyer popular.

# data[].attributes.headline
Què ha suposat treballar amb professionals d'altres etapes educatives?

# data[].attributes.subject
Què ha suposat treballar amb professionals d'altres etapes educatives?

# data[].attributes.body
D'entrada saber que no som el centre de l'univers (cada etapa té una rellevància i un pes dins del sistema i cada alumne/a té un potencial i un món relacionat amb l'edat que li pertoca. A partir d'aquí doncs, treballem buscant un objectiu final i superant els tòpics "és que a Infantil...", "però a Primària...", "això a Secundària...". Parlem en termes més neutrals del que és l'infant/nena/adolescent i intentem esbrinar què és el que fem i a on volem arribar.

# data[].attributes.headline
I treballar amb professionals de la mateixa etapa?

# data[].attributes.subject
I treballar amb professionals de la mateixa etapa?

# data[].attributes.body
Ha estat un temps de reflexió per posar en comú punts d'unió i de desacord sobre la nostra pràctica, més basada en el dia a dia que en el que pensem que hauria d'estar, però bé aquesta és un error comú en la nostra professió. Buscar i comparar sempre amb el que fan els altres, buscant allò que podríem canviar, sense plantejar-nos realment QUIN ÉS L'OBJECTIU DEL CANVI, PER A QUÈ AQUESTA TRANSFORMACIÓ? QUÈ BUSQUEM EN EL FONS?

# data[].attributes.headline
Potser per anar un pas més enllà, superant les qüestions més terrenals i fent un reflexió més profunda?

# data[].attributes.subject
Potser per anar un pas més enllà, superant les qüestions més terrenals i fent un reflexió més profunda?

# data[].attributes.attachment_link.title
De què parlem quan ens referim a la globalització.ppt

# data[].attributes.body
Si una cosa em queda clara cada any que acabo la formació de Rosa Sensat (i que un any més, felicito per la capacitat d'innovació i detecció de qüestions importants pels docents inquiets) és que no he trobat el que buscava.
Sempre, i amb moltes esperances, crec que aquest any sí, segur que sota el títol d'aquest curs, podré endreçar les idees i arribar al setembre amb un llistat de coses a millorar + a fer + a traspassar al cicle,...
No busco receptes (no, jo no!!!!) busco trobar allà on ens equivoquem, com és que no hem sabut posar bé les coordenades per tal que el vaixell arribi a bon port.

# data[].attributes.body
He pogut entendre que el problema que tenim moltes de les escoles que estem en plena transformació és que no hem fixat el destí. Sabem com farem, què ens cal, que hem d'eliminar, quins ajustaments s'han de fer,... però encara no sabem cap a on anem. En els claustres encara no hi ha hagut una reflexió real del que volem aconseguir amb aquest canvi, ens hem plantejat abans el COM què el PER QUÊ.
I és una qüestió greu, ja que estem dedicant molts esforços, molta dedicació, moltes hores, molta economia sense tenir clar l'objectiu final: com volem que els infants acabin aquesta etapa de la seva vida?
I si certs professionals s' han plantejat, han posat en comú? hi ha hagut un debat real dins dels claustres on s'hagi fixat aquest objectiu i s'hagi treballat per consensuar com hi arribarem?
És curiós pensar que tot el que ens caldria fer a l'escola fem en uns dies d'estiu, unes quantres professionals motivades i engrescades, però en canvi com incapaces de traslladar aquesta forma de treballar al claustre i començar a canviar, PERÒ DE VERITAT.