# data[].attributes.body
華厳宗 - буддистська школа в Японії, що утворилася від однойменної китайської школи хуаянь через Корею.
Засновник - монах Досен, який повернувся з Китаю до Японії після вивчення буддизму (736).
Головним об'єктом досліджень в школі Кегон сю став світ дхарм, дхармовий світ єдиного свідомості. Стверджується, що дхарми утворюють справжнє тіло трансцендентного Будди, персонифицируемого як будда Вайрочана. Він зізнається абсолютом, лоном, що породжує світ.
Особлива роль у навчанні школи Кегон сю відводиться серцю, природа якого визнається незбагненною. Його зв'язок з свідомістю не піддається сумніву.
У школі Кегон практикується поступове наближення до звільнення, зване проходженням земель, ступенів

# data[].attributes.headline
Секта Шінгон

# data[].attributes.subject
Секта Шінгон

# data[].attributes.body
真言宗 - одна з основних буддистських шкіл Японії, що належить напрямку ваджраяни. Слово шінгон означає «справжнє, правильне слово» або мантра - молитовна формула. Школа виникла в період Хейан. Засновник школи - монах Кукай
У 804 Кукай поїхав до Китаю, де він вивчав тантру і повернувся назад, привізши з собою велику кількість текстів і буддійських зображень, на основі чого він розробив своє власне вчення і практику, пов'язану в першу чергу з буддою Вайрочана.
Школа шінгон концентрує особливу увагу на сутрах, які походять від Будди Махавайрочани, який представляє собою вищу тіло Будди і Вищу Реальність.

# data[].attributes.headline
Секта Тендай

# data[].attributes.subject
Секта Тендай

# data[].attributes.body
天台宗 — японська школа махаяністського буддизму, яка походить від однойменної китайської школи Тяньтай-цзун. Інколи називають школа Лотосової сутри. Назва школи пов'язана з іменем гори Тяньтай в Китаї, на якій було зведено монастир, центр даної школи.
Вчення тяньтай приніс в Японію ще китайський монах Цзяньчжень (або Ганджін) в середині VIII століття, але це вчення не було широко прийнято, а сам Ганджін заснував і зміцнив свою школу рішшю. У 805 р японський монах Сайчі практично заново приніс і поширив школу тендай. Надалі школа Тендай зазнала значного розвитку і стала істотно відрізнятися від початкової китайської школи Тяньтай.
Філософія школи базується на вченні махаяни про «порожнечі». Дві найважливіші ідеї тяньтай - доктрина «в одному акті свідомості - три тисячі світів» і концепція «єдиного розуму».
Особливістю японської школи є також її часткове поєднання з тантрическими практиками. Школа тендай розглядала внутрішнє і зовнішнє вчення, під внутрішнім розумілася тантра.
Зараз школі Тендай підпорядковані близько 4300 храмів, в яких навчаються і працюють близько 20 тис. Ченців і персоналу, число адептів школи становить майже 3 млн.
На фото - храм Енряку, Кіото

# data[].attributes.body
浄土宗 (або вчення Чистої Землі) - школа буддизму Махаяни, гілка далекосхідного буддизму. Акцентує увагу на «вірі» у спасіння від будди Амітабхи (Аміди) і відповідних ритуалах. Популярна серед широких народних мас. Конкурує з течією дзен-буддизму.
Появі Вчення Чистої Землі передувало Товариство Білого Лотоса, створене у 402 році Хуейюанем для вшанування будди Амітабхи і спільного переродження у «Західній Чистій Землі» — «раю» Амітабхи . Після смерті Хуей Юаня діяльність товариства припинилася.
Філософія Вчення складалася на базі секти Тяньтай. Воно не орієнтовалося винятково на духовенство і активно залучало до релігійної діяльності мирян. В основі Вчення Чистої Землі лежав загально-махаяністський культ будди Амітабхи, який оформився в Китаї в особливу течію, що проповідувала цей культ як єдиний можливий засіб спасіння людини. Від інших буддійських напрямків ця течія відрізнялася тим, що буддійське спасіння — звільнення від кола перероджень — у ній досягалося не «власними силами», а завдяки чудотворній «силі іншого» — будди Амітабхи. Через це Вчення Чистої Землі інколи називали «сектою сил іншого», на відміну від інших сект — так званих сект «власних сил».
До Японії Вчення Чистої Землі потрапило з Китаю наприкінці 10 століття. Протягом наступних 3 століть воно оформилось у секти Джьодо-шю і Джьодо-шіншю зусиллями ченців Хонена і Шінрана.
На даний час це Вчення набуло поширення на Заході, перш за все в США — на Гаваях і в Каліфорнії, переважно в японській формі Джьодо-шіншю. Спочатку його носіями були в основному представники японської і китайської діаспори, але пізніше до школи стали долучатися і послідовники з інших етно-конфесійніх груп.

# data[].attributes.body
日蓮宗 - одне з провідних японських напрямків буддизму. Засноване в середині XIII століття ченцем Нічіреном. Спочатку називалася Хокке-шю (Від скороченого японського назви Лотосової сутри - Хокке-кьо). Назва Нічірен-шю школа набула в 60-х роках XIX століття.
Відповідно до неї, порятунок можна досягти вже в цьому житті, а не за допомогою проміжного раю, як це вважалося в школі Чистої Землі. Крім цього, об'єктом порятунку в Нічірен є не окремо взята людина, а суспільство і країна в цілому.
Одне з основних догматичних понять в Нічірен - три великих таємних закону, які в свою чергу базуються на вченні школи Тендай про десяти взаимопроникающих "світах Дхарми". Дотримуючись всіх трьох законів, людина придушує в собі всі нижчі світи, і пробуджує в собі "Світ Будди".
Основи світогляду Нітірен утворювалися з 1242 по 1251 рік, під час його мандрів по різним японським монастирям. Нітірен вивчив величезну кількість різних сутр і трактатів, тому говорити, що його світогляд цілком і повністю засноване на Лотосової сутри - невірно. Його антіамідаістскіе настрою, можливо, пішли від ченців гори Хией, які негативно ставилися до культу Будди Амітабхи.

# data[].attributes.headline
Аумшінріккьо

# data[].attributes.subject
Аумшінріккьо

# data[].attributes.body
オウム真理教 (вчення істини Аум, інша назва - "Алеф") - виникла в Японії неорелігійна, терористична, екстремістська секта, що базується на буддизмі ваджраяни. Також розглядається як псевдобуддійское новий релігійний рух.
Заснована японцем Асахара Шьоко в 1987 році і отримала всесвітню популярність в 1995 році через терористичну газову атаку в токійському метро .
«Аум Шінрікьо» побудована за строго централізованого принципом, де має місце абсолютне підкорення нижчестоящих адептів вищестоящим. За своєю внутрішньою структурою секта нагадує «державу в державі» і повторює японський уряд, маючи свої «міністерства»: «фінансів», «будівництва», «науки і освіти» і т.д.
Доктрина Аум Шінрікьо є яскравим прикладом релігійного синкретизму, оскільки віровчення секти містить в собі уривки з інших течій буддизму, поряд із запозиченнями з даосизму, християнства, із залученням думок з творів Нострадамуса, тантризма і йоги, перемішані з думками самого Асахара Шьоко, що знайшли відображення в його творах, а також самостійних перекладах книг, що входять до складу палійского канону.